Справа № 127/33748/23
Провадження № 22-ц/801/1186/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року	Справа № 127/33748/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Голоти Л. О., 

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Еліт Фінанс»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Ан О. В. у залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У жовтні 2023 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 травня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 39,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. 
АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ «Альфа-Банк» виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача. 
Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість, яка станом на 20 грудня 2021 року становила 85 524,79 грн. 
20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором, зокрема, до відповідача.
Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувшись в суд із даним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 вказаний розмір заборгованості за кредитним договором та судові витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2023 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість у розмірі 85 524,79 грн, а також судовий збір у розмірі 2 684 грн.
Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що до позивача перейшло право вимоги за договором укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . Сторони уклали кредитний договір та при цьому погодили усі його істотні умови. Відповідач прострочив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню у сумі 85 524,79 грн.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким заочним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 23 квітня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Голота Л. О.
Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 24 року апеляційну скаргу залишено без руху, а також витребувано справу із суду першої інстанції.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 травня 2024 року справу призначено до розгляду на 13 червня 2024 року в порядку письмового провадження. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача, а саме первинних бухгалтерських документів.
Окрім того суд першої інстанції не звернув уваги на те, що АТ «Альфа-Банк» не повідомляв відповідача про факт відступлення права вимоги.
Позивачем не було надано доказів прав нового кредитора у зобов`язанні, а саме акту приймання-передачі кредитного портфеля, що унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
27 травня 2020 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого ліміт кредиту становить 20 000 грн, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, процентна ставка – 39,99% річних, тип ставки – фіксована. Порядок повернення кредиту: щомісячні платежі обов`язкового мінімального платежу5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн (зворот а. с. 5). 
28 травня 2020 року ОСОБА_1 підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631400001, відповідно до умов якої пропонував АТ «Альфа-Банк» відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, просив випустити міжнародну платіжну картку строком на 5 років з моменту випуску. Сума доступного кредиту – 200 000 грн. Процентна ставка фіксована – 39,99% річних (а. с. 5).
20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу № 4, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору (п. 2.1).
На а. с. 11 знаходиться витяг із додатку 1-1 до договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року – характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами.
Відповідно до виписки по рахунку з кредитною карткою ОСОБА_1 за період з 28 травня 2020 року по 20 грудня 2021: всього витрат – 166 098,40 грн; поточна заборгованість на кінцеву дату виписки – 85 524,79 грн (а. с. 12-13).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом загальна сума заборгованості становить 85 524,79 грн (а. с. 14).

Позиція суду апеляційної інстанції
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
До предмета доказування у даній справі у тому числі входили обставини відступлення права вимоги за кредитним договором від 28 травня 2020 року від АТ «Альфа-Банк», який є первісним кредитором, до TOB «ФК «Еліт Фінанс», на що посилався позивач.
Від доведення цього факту залежить виникнення права вимоги у позивача TOB «ФК «Еліт Фінанс».
Як передбачено статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зі змісту ст. 1054 Цивільного кодексу України вбачається, що кредитодавцями у кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа і вказаний перелік є вичерпним.
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-111 «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг – це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга – це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).
Разом з тим у статті 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначено, що факторинг являється кредитною операцією.
Таким чином, договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.
Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 910/7038/17.
Як передбачено ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
На підтвердження позовних вимог позивач долучив до позовної заяви:
-оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28 травня 2020 року № 631400001, підписану ОСОБА_1 ;
-паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 27 травня 2020 року;
-договір факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року, укладений між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»;
-додаток 1-1 до договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року, відповідно до якого TOB «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги за договором CCNG-63140001 від 28 травня 2020року, боржник ОСОБА_1 ;
-виписку по рахунку ОСОБА_1 станом на 20 грудня 2021 року;
-розрахунок заборгованості за кредитним договором № 631400001.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до п. 2.3 договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги, в дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників за формою, встановлено додатком №2 до договору.
Проте як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження виникнення права вимоги не було надано до суду доказів оплати АТ «Альфа-Банк» ціни права вимоги позивачем, а також не долучено акт приймання-передачі реєстру боржників.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд першої інстанції не мав можливості з`ясувати дані обставини у судовому засіданні, оскільки представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Про наявність будь-яких перешкод для подачі доказів відступлення АТ «Альфа-Банк» права вимоги до TOB «ФК «Еліт Фінанс» за кредитним договором від 28 травня 2020 року не заявлялось. Наявність таких перешкод не вбачається і з наявних матеріалів справи.
Окрім того апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем не було надано самого кредитного договору від 28 травня 2020 року, 
У матеріалах справи наявна підписана ОСОБА_1 оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, проте доказів акцепту такої оферти матеріали справи не містять.
Відсутність у матеріалах справи укладеного та підписаного усіма сторонами договору кредиту позбавляє суд можливості встановити чи було взагалі обумовлено сторонами відступлення права вимоги за таким договором третім особам.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не було доведено відступлення первісним кредитором права вимоги позивачеві TOB «ФК «Еліт Фінанс» за кредитним договором від 28 травня 2020 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .
З огляду на це обставини справи щодо наявності або відсутності заборгованості відповідача дослідженню не підлягають.
Проте суд першої інстанції, на викладене уваги не звернув та дійшов помилкових висновків про задоволення позовних вимог у цій справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, за ТОВ ФК «Еліт Фінанс» слід залишити понесені ним судові витрати в суді першої інстанції, а також слід стягнути з ТОВ ФК «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 4 026 грн сплаченого ним судового збору у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в суді першої інстанції, залишити за ним.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 4 026 грн (чотири тисячі двадцять шість грн) понесених ним судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                   В. В. Оніщук

Судді                                                                         С. Г. Копаничук

                                                                               Л. О. Голота