Справа №370/1323/23                                                                                                             Головуючий в суді І інстанції Косенко А. В.
Провадження № 22-ц/824/2006/2024                                                                                       Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 травня 2024 року                                                                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,
за участі секретаря Рагушіної І.В.,
   
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.
Крім цього, ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на спірне майно, а саме на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль, Мазда» 626, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (vin код) НОМЕР_2 .
В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 зазначив, що відповідачка не допускає його до спірного будинку та в нього було відібрано ключі від будинку та автомобіля, а також враховуючи той факт, що відповідачка виставила будинок на продаж, вважає, що є реальні побоювання, що на момент розгляду вказаної справи відповідачка відчужить будинок та автомобіль на користь третіх осіб, без згоди позивача, а тому не вжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити виконання можливого позитивного рішення суду у справі.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на житловий будинок загальною площею 168,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та на автомобіль «Мазда» 626, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (vin код) НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, позаяк вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Зазначає, що заявником не надано доказів щодо вартості спірного майна та не вказано пропозиції щодо зустрічного забезпечення. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя майна, а саме: будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль, Мазда» 626, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (vin код) НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_1 .
Відповідно до  ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України  визначено, що позов забезпечується  накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий  характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, і їх значення полягає в тому, що вони захищають законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму №9 Верховного Суду України «Про практику застосування судами  цивільного процесуального законодавства  при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:  необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;  забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;   наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;  імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;  запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для застосування запропонованих позивачем заходів забезпечення позову, з огляду на наявність зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Доводи апелянта про безпідставність позовних вимог, оцінюються колегією суддів критично, оскільки вказані доводи не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                     Судді: