Справа № 461/8734/23                                Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 22-ц/811/826/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 

17 травня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг», яка підписана представником ОСОБА_1 , на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року, у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ:

в жовтні 2023 року Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» (далі – ЛМКП «Айсберг») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з останнього на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 12 359 грн 29 коп., за період з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року.
Позов обґрунтовано тим, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08 червня 2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у м. Львові. ЛМКП «Айсберг», що створене відповідно до ухвали Львівської міської ради, основним видом діяльності якого визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель, здійснює надання послуг з управління будинку АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач. Для здійснення оплати комунальних послуг мешканцям квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 . Оскільки відповідач не сплачував належним чином витрати за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року, станом на 01 жовтня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 12 359 грн 29 коп.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року в задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території відмовлено за безпідставністю.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано жодного належного та допустимого доказу фактичного надання відповідачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території, користування послугами, що входять до предмета доказування та наявності заборгованості ОСОБА_2 за конкретні надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржило ЛМКП «Айсберг», подавши в березні 2024 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_1 , в якій просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Айсберг» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 20 464 грн 85 коп.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції всупереч такому стандарту доказування як більша переконливість дійшов невірного висновку про безпідставність позову. Позивачем надано усі належні докази щодо надання відповідачу житлово-комунальних послуг, які останнім не оплачено, доказів на спростування їх надання, до суду першої інстанції не подано. Вказує, що між позивачем та конкретними надавачами послуг (за відповідними їх видами) є чинні договори, яким підтверджується факт надання таких послуг по будинку, власником квартири в якому є відповідач.
В поданій апеляційній скарзі заявник просить проводити розгляд справи з викликом учасників справи.
В квітні 2024 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ЛМКП «Айсберг» - без задоволення, і такий мотивований законністю та обґрунтованістю оскаржуваного рішення.
Щодо клопотання про розгляд справи з викликом учасників справи.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 травня 2024 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи колегія суддів не убачає доцільності розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. А відтак, у задоволення клопотання слід відмовити. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 , послуг з управління якою надає ЛМКП «Айсберг».
Вказані обставини, встановлені судом, учасниками справи не оспорюються.
Згідно з відомостями про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , виникла заборгованість за несплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, за період з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року.
Питання на яке слід надати відповідь під час апеляційного розгляду справи, чи надані фактично позивачем відповідачу послуги, та чи користувався ними останній, а відтак чи виник у нього обов`язок з їх оплати.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі – Закон № 2189-VIII) споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, якому кореспондується його обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, визначений пунктом 5 частини другої цієї статті Закону.
Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.
У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, на яку послався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, вказано, що обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг і питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Одним із прав, яким наділений споживач є його право складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт (пункт 9 частин першої статті 7 Закону № 2189-VIII), а виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів, і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання послуг, а також своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг (пункти 5 та 8 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII).
Порядок оформлення претензій споживачів врегульовано положеннями статті 27 Закону № 2189-VIII, а особливості оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку статтею 28 цього Закону.
Відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, тобто є споживачем таких, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, у розумінні статетей 27 та 28 Закону № 2189-VIII, відповідачем надано не було.
Ураховуючи те, що ОСОБА_2 належним чином не виконував своїх обов`язків щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з період з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 12 359 грн 29 коп., розмір якої відповідачем також не спростовано, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відмову в задоволенні позову. 
Схожі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 641/7403/16-ц (провадження № 61-33897св18) та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18).
Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, або змінити рішення.
За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскаржуване рішення слід скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.
З урахуванням принципу дизпозитивності, враховуючи межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, стягненню підлягає заборгованість в розмірі, визначеному в позовній заяві, а не в апеляційній скарзі. Відтак, така підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг», яка підписана представником ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.
Позов Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 12 359 (дванадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн 29 коп., за період з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3 220 (три тисячі двісті двадцять) грн 80 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20 травня 2024 року.

Головуючий                                                 С.М. Копняк
Судді:                                                                С.М. Бойко
А.В. Ніткевич