ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 23-з/803/577/24 Справа № 215/7238/23 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції -                 ОСОБА_1 	

ПОСТАНОВА

04 червня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_2 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На вказану постанову ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2024 року визначено головуючого суддю Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_3 
27 травня 2024 року захисник ОСОБА_2 подав до суду заяву про відвід судді ОСОБА_3 , оскільки вважає, що суддя ОСОБА_3 не може брати участь у розгляді цієї судової справи через неможливість прийняття у майбутньому законного, обґрунтованого і вмотивованого рішення суду від імені держави України відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 245, 246, 252, 283 КУпАП. Зазначає, що раніше суддею ОСОБА_3 вже розглядалась аналогічна справа про адміністративне правопорушення за № 215/3051/23 відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, по якій 06 травня 2024 року прийнято рішення і оголошено вступну та резолютивну частини. Однак станом на 27 травня 2024 року повний текст постанови не виготовлений, копія постанови йому не направлена та вказане судове рішення відсутнє у Єдиному державному реєстрі судових рішень. З постановою від 06 травня 2024 року не погоджується, вважає, що судом не з`ясовано всі обставини справи, що, на його думку, призвело до невиконання приписів статей 251, 252, 280 КУпАП. ОСОБА_4 має намір звернутися зі скаргою до Вищої ради правосуддя щодо дисциплінарного провадження відносно судді ОСОБА_3 через умисне або внаслідок недбалості не зазначення в судовому рішенні від 06.05.2024 року мотивів прийняття або відхилення його аргументів, як сторони щодо суті самого спору за матеріалами справи про адміністративне правопорушення за № 215/3051/23, порушення ч. 1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_2 належним чином повідомлені про розгляд заяви про відвід, у судове засідання не з`явились та про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши доводи заяви про відвід, приходжу до висновку, що заявлений відвід судді ОСОБА_3 слід відхилити з наступних підстав.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Норми чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок вирішення клопотання про відвід судді, який розглядає справу.
Проте, ст.7 Закону «Про судоустрій і статус суддів» закріплено як одна з засад судочинства право громадянина на справедливий суд, яке виявляється в тому, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Тобто, забезпечення права на безсторонність є складовою судочинства і в справах про адміністративні правопорушення.
Однією з гарантій забезпечення права на безсторонній суд є можливість стороні по справі заявити відвід суду в разі наявності сумнівів у його безсторонності.
З врахуванням викладеного, вважаю за необхідне при вирішенні питання про відвід судді застосувати аналогію закону, а саме правила розгляду відводу, передбачені § 6 Глави 3 КПК України, яка регламентує сходні правовідносини.
У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, таст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.
Наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатись за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (вісник ВСУ № 4/2008 стор. 31).
Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпеченні судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності, про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.
Статтями 75, 76 КПК України передбачені обставини, що виключають участь судді в розгляді справи, а також встановлена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи. Зокрема, передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Доводи заяви захисника про відвід судді обгрунтовуються незгодою з постановою судді від 06.05.2024 року стосовно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, наміром з цього приводу подати скаргу до Вищої ради правосуддя та побоюванням упередженого ставлення судді ОСОБА_3 під час розгляду даної справи стосовно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.
Доводи заяви захисника будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, які б достовірно свідчили про наявність підстав, передбачених ст.75 КПК України
За таких обставин суд вважаю, що обставини, зазначені заявником у заяві про відвід судді ОСОБА_3 , не доводять про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, а тому у задоволенні заяви захисника про відвід судді ОСОБА_3 необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 80, 81 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_2 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_3 .
Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП передати для продовження апеляційного розгляду судді ОСОБА_3 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя