ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/9297/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпро апеляційну скаргу Київської митниці   
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року (суддя Батрак І.В.) по справі №280/9297/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека-Комплекс» до Київської митниці  про визнання протиправним та скасування рішення,-                                 

                                                     ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Безпека-Комплекс» звернулося до суду з позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 19.10.2023 №UA100160/2023/000011/2.
Підставами позову визначено те, що надані для митного оформлення документи були достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала другорядний метод визначення митної вартості товару.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року позов задоволено.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. З цих підстав, суд першої інстанції вказав на те, що митний орган безпідставно визначив митну вартість за іншим методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем. У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Митниці було послідовно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття 
рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач вказує на те, що суд першої інстанції не врахував наявність розбіжностей в документах, наданих на підтвердження митної вартості, а також те, що надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Вказуючи на те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, відповідач, з посиланням на обставини, які встановлені під час митного контролю та яким, на його думку, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, зазначає про правомірність оскарженого у межах цієї справи рішення митного органу. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що 29.06.2023 між “SHANDONG HAOLIN LABOR PRODUCTS CO., LTD” Китай (далі – Продавець, Вантажовідправник) та ТОВ “БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС” (Україна) (далі – Покупець) укладено Контракт № HL20230629 (далі – Контракт), за умовами якого продавець зобов`язується передати (поставити) покупцю взуття (далі – Товар), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього певні суму у порядку та на умовах, передбачених цим контрактом. Підпунктом 1.2 Контракту передбачено, що найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товару вказуються у специфікаціях, що є складовою та невід`ємною частиною Контракту. Згідно з пунктом 3.1. Контракту постачання товару здійснюється на умовах FOB Qingdao, China згідно з Інкотермс в редакції 2010 року. Відповідно до Розділу 4 Контракту ціна за одиницю товару вказується у Специфікації до цього Контракту. У ціну включається вартість товару, тари, упаковки та маркування, навантаження товару, митного оформлення та отримання інших документів, що необхідні для експорту товару.
У той же день сторонами Контракту погоджена Специфікація № 1 до цього Контракту. В Специфікації зазначений перелік продукції, який складається з 5 найменувань товарів, 1200 пар загальною вартістю 17550,00 дол. США. Термін оплати – 5200,00 дол. США  передплата перед початком виробництва, остаточна оплата перед відправкою товару.
Для здійснення митного оформлення товару 19.1.2023 позивачем до Київської митниці було подано митну декларацію № 23UA100160238082U7, відповідно до якої визначення митної вартості товару здійснено позивачем згідно зі ст. 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товару, який імпортуються).
До митного оформлення товарів до митниці разом з ЕМД було надіслано копії наступних документів: 1. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 29.06.2023 № HL20230629; 2. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), специфікація від 29.06.2023 № 1, 3. Проформа-інвойс від 29.06.2023 № б/н, 4. Інвойс від 29.06.2023 № HL20230629, 5. Платіжна інструкція в іноземній валюті від 07.07.2023 № 36, 6. Платіжна інструкція в іноземній валюті від 26.09.2023 № 37, 7. Договір про транспортно-експедиційне обслуговування за маршрутом Qingdao, China – Гданськ, Польща – Запоріжжя, Україна від 07.07.2023 № 07-23, 8. Договір про перевезення за маршрутом Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 20.10.2021 № 4854, 9. Заявка на перевезення за маршрутом Qingdao, China – Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 07.07.2023 № 0723/1, 10. Коносамент від 18.09.2023 № EURFLX2390062WAW, 11. Рахунок на сплату послуг перевезення за маршрутом Qingdao, China – Гданськ, Польща від 11.10.2023 № 4513134, 12. Довідка про транспортні витрати від 11.10.2023 № 412544, 13. Автотранспортна накладна від 11.10.2023 №115/9.
Посадовою особою митниці за результатом аналізу наданих до митного оформлення позивачем документів на адресу декларанта направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів, оскільки надані відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України документи містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари: 1) відомості, що містять обґрунтовані дані про вартість перевезення оцінюваних товарів у повному обсязі, та маршрут перевезення, яка підлягає обчисленню та перевірці, передбачені положеннями наказу №599 та згідно Закону України від 01.07.2004 №1955-IV “Про транспортно-експедиторську діяльність”; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару на весь асортимент товару необмеженому колу покупців; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Додатково декларанта повідомлено про те, що відповідно до положень ч. 6 ст. 53 Кодексу він за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, зокрема, які підтверджують складові митної вартості.
У відповідь на запит митниці декларантом зазначено, що інших документів на даний момент надати немає можливості.
19.10.2023 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100160/2023/000011/2, відповідно до якого митна вартість товарів визначена за резервним методом (метод 6).
Зазначене рішення обґрунтовано наступним: декларантом не надано рахунки за здійснення перевезення, розвантажувально-навантажувальних робіт, не надано документи щодо оплати за здійснення транспортно-експедиційних послуг, що передбачено договором на транспортно-експедиційне обслуговування від 07.07.2023 № 0723. Не надано копію митної декларації Китаю, що передбачено зовнішньоекономічним договором від 29.06.2023 № HL20230629. Декларантом не надані документи, що підтверджують вартість морського фрахту, який здійснювався компанією – SLT Trans Logistic; не надано документів, що підтверджують транспортні витрати з експедирування в порту прибуття, перевантаження в транспортні засоби, транспортування до місця перевантаження, не підтверджено документально маршрут транспортування автомобільним транспортом та його вартість.
У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 Митного кодексу України) та методу 26 (ст.60 Митного кодексу України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст.63 Митного кодексу України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 Митного кодексу України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: митні декларації №100230/2023/17908 від 25.08.2023, №209170/2023/74149 від 14.09.2023, № 100380/2023/686464 від 29.09.2023.
Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості товару, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, правильно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно із ч.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.
Згідно із ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а також ненадання декларантом витребувані Митницею додаткові документи.
Визначивши повноваження митного органу, підстави прийняття оскаржуваних рішень, суд першої інстанції правильно виходив з того, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Визначаючи у спірному випадку наявність такої обов`язкової умови, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів, суд апеляційної інстанції враховує, що підставою для витребування додаткових документів у спірному випадку стала позиція Митниці про те, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Такі висновки Митниця обгрунтувала тим, що:
1. «Постачання товару здійснюється за контрактом від 29.06.2023 № HL20230629(далі – Контракт), укладеного з “SHANDONG HAOLIN LABOR PRODUCTS CO., LTD”.П. 6.2 Контракту передбачено надання експортної декларації. Декларантом не підтверджено ціну, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Декларантом не підтверджено ціну, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.» 
2. «Згідно з положеннями Інкотермс-2010, термін FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення. Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів». 
3. Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Частиною 4 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин (тобто дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків) має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення” (далі – Наказ №599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи:  рахунок-фактура; акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Також, відповідно до ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV “Про транспортно-експедиторську діяльність” договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Також, відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 N1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади». Звертаємо увагу суду, що підтвердження витрат експедитора здійснюється при розрахунку та контролю податків експедитора або безпосереднього перевізника у разі податкового звіту або перевірки. Витрати експедитора не залучаються при здійснені розрахунку митної вартості. До розрахунку митної вартості залучаються кошти, які отримує експедитор (його дохід) від Позивача (декларанта). Належним доказом підтвердження транспортної складової митної вартості є документи про витрати Позивача (декларанта), бо тільки вони підтверджують ціну транспортно-експедиторської послуги, що фактично сплачена або підлягає сплаті Позивачем (декларантом). Верховний суд неодноразово зазначав свою правову позицію стосовно підтвердження транспортної складової митної вартості. МК України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що таким доказом може бути лише договір про перевезення), тому подані декларантом до митного органу документи, які підтверджують понесення транспортних витрат, є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів в розумінні статті 72 КАС України. Вартість транспортування за маршрутом за маршрутом Qingdao, China – Гданськ, Польща – кордон України,  обробки вантажу та оформлення необхідних документів, були підтверджені Договором про транспортно-експедиційне обслуговування за маршрутом Qingdao, China – Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 07.07.2023 N 07-23, Договором про перевезення за маршрутом Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 20.10.2021 N 4854, Заявкою на перевезення за маршрутом за маршрутом Qingdao, China – Гданськ, Польща – Запоріжжя, Україна від 07.07.2023 N 0723/1, Коносаментом від 18.09.2023 №EURFLX2390062WAW, Рахунком на сплату послуг перевезення за маршрутом Qingdao, China – Гданськ, Польща – Запоріжжя від 11.10.2023 N 4513134, Довідкою про транспортні витрати від 11.10.2023 N 412544, Автотранспортною накладною від 11.10.2023 N 115/9. Всі зазначені документи кореспондувались між собою, не мали ознак підробки, не містили розбіжностей і, таким чином, підтверджували вартість транспортування, навантаження та митного оформлення партії товару в наступному розмірі: Транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України - 5831,33 грн, Міжнародне перевезення вантажу за межами державного кордону України - 76776,00 грн, Міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України - 14696,00 грн. Разом транспортна складова митної вартості склала 97303,33грн.
4. «Також, при здійсненні порівнянні ціни із попередніми митними оформленнями ідентичних товарів виявлено зниження ціни. Пояснень стосовно такого зниження ціни не надано». Ця підстава не кореспондується з вимогами п. 3 ст. 53 МКУ» (а.с.31).
Інших підстав, з якими б Митниця пов`язувала наявність розбіжностей в поданих документах або те, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а відповідно і підстав для витребування додаткових документів, Митницею визначено не було.
Надаючи оцінку такій позиції Митниці, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив таке.
Так, щодо посилання митного органу, що постачання товару здійснюється за контрактом від 29.06.2023 № HL20230629, укладеного з “SHANDONG HAOLIN LABOR PRODUCTS CO.LTD, п. 6.2 якого передбачено надання експортної декларації та яку не було надано до митного оформлення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що митна декларація країни експорту не визначена ч.2 ст.53 МК як документ, що підтверджує митну вартість, і тому відсутність декларації, навіть коли надання її зазначено в контракті, не може бути підставою для витребування додаткових документів в розумінні ч.2 та ч. 3 ст. 53 Кодексу. 
Обгрунтовуючи такий висновок, суд першої інстанції послався на правову позицію висловлену Верховним Судом в аналогічних правовідносинах (справа №810/4161/17, постанова від 19.03.2019) відповідно до якої ненадання позивачем митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару. 
Приймаючи до уваги вказану правову позицію, суд першої інстанції, в контексті спірних правовідносин, обгрунтовано зазначив, що фактична сплата за товар в розмірі 17550,00 дол. США була підтверджена проформою-інвойсом від 29.06.2023 №б/н, Інвойсом від 29.06.2023 №HL20230629, платіжною інструкцією в іноземній валюті від 07.07.2023 № 36, Платіжною інструкцією в іноземній валюті від 26.09.2023 № 37 і не потребує додаткового підтвердження експортною декларацією. 
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, не надання копії декларації країни відправлення до митного оформлення не може слугувати підставою для витребування у декларанта додаткових документів та не може бути підставою для висновку про не підтвердження, через її ненадання, заявленої митної вартості.
Стосовно посилань Митниці на визначені контрактом умови поставки товару: FOB – Qingdao (Китай) і, як наслідок не підтвердження декларантом додаткових витрат, суд першої інстанції обгрунтовано послався на правові висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 02.03.2018 р. у справі № 804/2997/17 та від 12.03.2019 р. у справі №817/604/17 суть яких зводиться до того, що згідно з базисом поставки FOB Інкотермс 2010 продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Ціна FOB складається зі: закупівельної ціни товару; упаковки, маркування; отримання ліцензій та дозволів; держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні); витрат на транспортування в порт відправлення; фрахту судна; завантаження та розміщення товару на кораблі; розвантаження в порту прибуття; оплати перевізнику при транспортуванні до складу або магазину.
Враховуючи вказані положення, у розумінні "Інкотермс 2010" термін "вартість і фрахт" означає, що постачальник оплачує всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця.
Таким чином, зазначені митницею додаткові витрати на навантаження включені до загальної вартості фрахту та не потребують додаткового підтвердження. 
Стосовно посилань Митниці на не підтвердження транспортних витрат на перевезення товару, суд першої інстанції правильно послався на положення наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення”.
Згідно з вимогами розділу ІІІ Правил№ 599, до документів, що місять відомості про вартість перевезення можуть належати зазначені в наказі документи.
Таким чином в нормативному акті наведені приклади документів, які можуть надаватися для підтвердження вартості перевезення, проте цей перелік не є вичерпним, з огляду на застосовану для його конкретизації конструкцію “можуть належати”.
Відповідно до п.6 ч 2. ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
У спірному випадку, для підтвердження транспортної складової митної вартості при переміщенні товару за маршрутом Qingdao, China - Гданськ, Польща – кордон України - Запоріжжя, Україна, були надані наступні документи: Договір про транспортно-експедиційне обслуговування за маршрутом Qingdao, China – Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 07.07.2023 № 07-23, Договір про перевезення за маршрутом Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 20.10.2021 № 4854, підписаний експедитором від свого імені; Заявка на перевезення за маршрутом Qingdao, China – Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 07.07.2023 № 0723/1, Коносамент від 18.09.2023 № EURFLX2390062WAW, Рахунок на сплату послуг перевезення за маршрутом Qingdao, China – Гданськ, Польща від 11.10.2023 №4513134, Довідка про транспортні витрати від 11.10.2023 № 412544, Автотранспортна накладна від 11.10.2023 № 115/9.
Тобто, до митного оформлення була надана Довідка про транспортні витрати від 11.10.2023 № 412544, що містить дані про вартість міжнародного перевезення за маршрутом Qingdao, China – Гданськ – Прушков (Польща), містить номер контейнеру (CICU1816356), містить номер рахунку , що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. Всі витрати за вказаним маршрутом (в тому числі розвантаження, зберігання, навантаження, оформлення Т1, нагорода експедитора) зазначені заявці, рахунку, довідці про транспортні витрати від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг. Відомості в зазначених документах кореспондувались між собою, підлягають обчисленню і були достатні для однозначного визначення транспортної складової митної вартості товару. А отже вартість перевезення є підтвердженою.
Всі зазначені документи, як обгрунтовано зазначив суд першої інстанції, кореспондувались між собою, не мали ознак підробки, не містили розбіжностей і, таким чином, підтверджували вартість транспортування, навантаження та митного оформлення партії товару в наступному розмірі: транспортно-експедиційне обслуговування за межами державного кордону України – 5831,33 грн, міжнародне перевезення вантажу за межами державного кордону України – 76776,00 грн, міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України – 14696,00 грн. Разом транспортна складова митної вартості склала 97303,33 грн. Всі витрати позивача за маршрутом Qingdao, China - Гданськ, Польща – кордон України - Запоріжжя, Україна відбувались тільки на виконання договору між ТОВ “БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС” та ТОВ “Транслогістик-ЮА” від 07.07.2023 №07-23. Тільки ці витрати можуть бути віднесенні до розрахунку митної вартості.
Таким чином, проаналізувавши підстави, з якими Митниця пов`язувала наявність розбіжностей в поданих документах та те, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а відповідно і визначені Митницею підстави для витребування додаткових документів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що у спірному випадку не встановлено обставин, які б свідчили про наявність обгрунтованих сумнівів у Митниці щодо правильності визначення митної вартості.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари.
Стосовно аргументів відповідача про ненадання позивачем усіх додатково витребуваних документів суд першої інстанції правильно виходив з того, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до ст.53 Митного кодексу України, обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, що вказує на те, що митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Заперечуючи такі висновки суду першої інстанції, відповідач в апеляційній скарзі фактично вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано того, що:
- пунктом 5.2 Договору на перевезення №4854 від 20.10.2021 передбачено надання акту виконаних робіт, який є підставою для виставлення рахунків, але всупереч зазначеному декларантом акт виконаних робіт до митного оформлення не надано.
- в заявці №0723/1 від 07.07.2023 відсутні дані щодо дійсного маршруту перевезення, оскільки зазначено маршрут Китай – Qingdao – Gdansk (Польша).
- пунктом 2.1.6 договору транспортного експедирування №07-23 від 07.07.2023 передбачено укладення акта виконаних робіт, але в супереч зазначеному акт до митного оформлення не надано.
- транспортні документи про надання транспортно-експедиційних послуг з перевізником, зазначеним у CMR – «SLT Trans Logistic», відсутні серед наданих до митного оформлення документів. Враховуючи вищезазначене, неможливо ідентифікувати надані документи про транспортні витрати з поставкою товарів за вказаною МД.
- представник Позивача не долучив до позовної заяви жодного документу щодо транзитного перевезення товару, зокрема через Pruszkow Польша).
- наданий декларантом до митного оформлення коносамент від 18.09.2023 №EURFLX2390062WAW надано без відмітки митного органу через які постачався товар, що документи надавалися для перевірки та контролю під час перетину товару. Так, даний факт підтверджує те, що вищезазначені документи не надавались митному органу в пункті пропуску разом з товаром під час здійснення митного контролю, що не дає митному органу можливості впевнитись, що вказаний документ прямував разом з товаром, а не був виготовлений на території України».
- коносамент від 18.09.2023 №EURFLX2390062WAW не містить обов`язкових реквізитів первинних документів, передбачених частиною 2 статті 9 Закону України від 16.07.1999 №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: наявність підпису та посади особи, хто його виписав».
- договори на транспортно- експедиційне обслуговування № 07-23 від 07.07.2023 та про перевезення вантажів автотранспортом №4854 від 20.10.2021 не є такими, які відповідають умовам поставки товарів, що декларуються позивачем, оскільки умови поставки FОВ не передбачають перевезення товару автомобільним транспортом. Отже, дані договори суперечить умовам поставки FОВ, згідно з міжнародними правилами поставки товарів Інкотермс-2010».
- позивачем не було подано до органу митного оформлення договір мультимодального перевезення, який би містив в собі інформацію, відповідно до ч. 11 Закону України «Про мультимодальне перевезення».
- в супереч Контракту, яким враховано поставку товару морським судном/автомобільним транспортом, декларантом          було здійснено мультимодальне перевезення морським та автомобільним транспортами, що суперечить умовам поставки FОВ, згідно з міжнародними правилами поставки товарів Інкотермс-2010.
З приводу таких аргументів Митниці слід зазначити те, що вказані обставини не визначалися Митницею як підстави для витребування додаткових документів, не визначалися вказані обставини і як підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості, а отже у суду першої інстанції і не існувало підстав для врахування та дослідження вказаних обставин, оскільки вони не визначалися Митницею як підстави для не визнання задекларованої позивачем митної вартості товару.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-                                        

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року по справі №280/9297/23  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки, визначені ст.ст. 328, 329 КАС України. 

Повне судове рішення складено 09.05.2024
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк