УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

24 червня 2024 року 
м. Київ

справа №160/689/24
адміністративне провадження № К/990/22955/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Бевзенка В.М., Стародуба О.П.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року (суддя Серьогіна О.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року (колегія у складі суддів Чепурнова Д.В., Сафронової С.В., Коршуна А.О.)
у справі № 160/689/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ( далі - ГУ ПФ України в Дніпропетровській області; відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови призначити пенсію за вислугу років на підставі п. "а" ч.1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оформленні листом від 15.12.2023 року за №0400-010311-5/203172 та рішенням від 16.11.2023 року №0406034690;
- зобов`язати відповідача призначити пенсію за вислугу років на підставі п. "а" ч.1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 26.09.2023 року, виходячи з вислуги років - 35 років 00 місяців 10 днів.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 27.02.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024, у задоволенні позову відмовив.  

13.06.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій, з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 

Як на підставу касаційного оскарження позивач покликається на те, що у цій справі мають враховуватись всі нормативні акти у сфері правового регулювання пенсійних правовідносин (зокрема ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України») осіб зі спеціальним правовим статусом та має зараховуватись для призначення пенсії саме вислуга років в пільговому (кратному) обчисленні.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі оскаржуються відмова територіального органу Пенсійного фонду  призначити пенсію за вислугу років.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд в ухвалі від 08.01.2024 про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Проте ОСОБА_1 , у касаційній скарзі не формулює таке питання, у чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справах у подібних правовідносинах Закону № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (далі - Порядок № 393), інших норм матеріального чи процесуального права.

Також скаржник не обґрунтовує винятковість для позивача цієї справи чи значний суспільний інтерес; не зазначає обставин, які б вирізняли цю справу з-поміж інших справ даної категорії спорів.

Таким чином, Суд не вбачає у справі обставин, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, для відкриття касаційного провадження, розглянутій у порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 31.08.2023 у справі № 200/4951/22 сформулював висновок у подібних правовідносинах щодо застосування ст. 12, 17, 17-1 Закону № 2262-XII, п. 3 пункту 3 Порядку № 393 у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 про те, що:

" підпунктом "а" пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року) було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
- водночас, відповідно до підпункту "а" пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній на дату звільнення, 27 червня 2022 року, та дату звернення позивача із заявою до ГУНП в Донецькій області щодо оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії, 1 листопада 2022 року) до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах (пункт 3 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року): один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
- тому, для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.".

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 відповідно до такого висновку Верховного Суду, виходив з того, що станом на дату звільнення позивача з військової служби (25.09.2023) та дату звернення позивача (05.10.2023) із заявою до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ діяла нова редакція пункту 3 Порядку № 393, а тому відсутні підстави для зарахування на пільгових умовах позивачу часу проходження служби у підрозділах Державної кримінально-виконавчій службі України, до вислуги років для призначення пенсій, оскільки такий період враховується тільки для визначення розміру пенсії.
Вислуга років позивача у календарному обчисленні склала 18 років 00 місяців 05 днів, що недостатньо для призначення пенсії за статтею 12 Закону № 2262-ХІІ.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 травня  2024 року у справі № 160/689/24.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              В.М. Бевзенко

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб