Справа № 303/2220/24

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2024                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/277/24, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2024.
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, інженер ТОВ «Єврорембуд», визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 565944 від 01.03.2024 та постанови судді від 18.03.2024 вбачається, що 29.02.2024 о 22 год 58 хв в м. Мукачеві по бульвару Юрія Гойди, 8, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 69 від 01.03.2024. Від керування транспортний засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 18.03.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає проте, що судом винесено постанову з істотними порушенням вимог КУпАП та неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи. Посилається на те, що суд розглянув справу без його участі, безпідставно не взявши до уваги заяву захисника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи. Разом з тим, вказує на те, що на момент складення щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ним правил дорожнього руху, за яке було зупинено транспортний засіб. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені ознаки наркотичного сп`яніння і під час спілкування з працівниками поліції 

-2-

перед пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння такі йому не були оголошені. Посилається і на те, що після отримання результату експрес-тесту він повідомив, що не згоден з цим результатом, просив провести лабораторне дослідження, що залишилось поза увагою працівників поліції та медичного персоналу. Відеозапис з боді-камери поліцейського постійно переривається, а суть обвинувачення у протоколі сформована не відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, заперечуючи факт керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 порушує питання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи з метою з`ясування чи придатний для дослідження відібраний у нього зразок біологічного середовища та чи є в досліджуваному середовищі наркотичні речовини. 
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», ОСОБА_1 та захисник-адвокат Стегура Н. Р. на розгляд справи щодо нього не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового розгляду свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та захисника-адвоката Стегури Н. Р., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого 

-3-

сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція № 1452/735) ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).
Згідно пункту 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав уважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 29.02.2024 о 22 год 58 хв в м. Мукачеві по бульвару Юрія Гойди, 8, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 69 від 01.03.2024. Від керування транспортний засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 565944 від 01.03.2024, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП як щодо змісту, так і щодо форми; висновком лікаря КНП «Лікарня Святого Мартина» м. Мукачево № 69 від 01.03.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, 

-4-

зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1555573 від 29.02.2024 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, розпискою ОСОБА_1 від 01.03.2024, відеозаписом, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 69 від 29.02.2024, відповідно до якого лікарем КНП «Лікарня Святого Мартина» досліджено біологічне середовище - сечу ОСОБА_1 методом лабораторного тестування комбінований тест на наркотики № 6 Wondfo, результат лабораторних тестів позитивний МЕТ +.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Закарпатській області Алмашій В. В. був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимогами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені ознаки наркотичного сп`яніння і під час спілкування з працівниками поліції перед пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння такі йому не були оголошені, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що після зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та спілкуванням з останнім, працівники поліції виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей та тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим ОСОБА_1 і було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікаря-нарколога, на що останній погодився. 
Всупереч доводів апеляційної скарги, апеляційний суд констатує, що у випадку керування особою транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення не є обов`язковим зазначення ознак наркотичного сп`яніння, з якими особа керувала транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, яке в свою чергу підтверджено висновком медичного закладу.
Доводи апеляційної скарги про те, що суть обвинувачення у протоколі сформована не відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знаходять свого підтвердження та спростовуються змістом протоколу, зокрема викладеними в ньому обставинами події, які узгоджуються з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що після отримання результату експрес-тесту він повідомив, що не згоден з цим результатом, просив провести лабораторне дослідження, що залишилось поза увагою працівників поліції та медичного персоналу, апеляційний суд визнає такими, що не спростовують факту перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та не дають підстав ставити під сумнів результати тесту ОСОБА_1 на наркотичне сп`яніння. 
-5-

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги таке.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).
Згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);  звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;  почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з пунктами 7 та 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Та обставина, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився за допомогою експрестесту, який є видом експрес лабораторного дослідження, не ставить під сумнів висновок медичного огляду та висновок суду першої інстанції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Слід звернути також увагу, що діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, ставиться лікарем не тільки на підставі результатів тестування, а він звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак наркотичного сп`яніння: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, почервоніння очей, сповільненість або навпаки підвищена жвавість, нечіткість при виконанні координаторних проб, ступінь порушення реакції та інші ознаки, які вказують на можливий стан сп`яніння.
Клінічні дані в поєднанні з результатом експрестесту дають можливість визначити, чи знаходиться людина під дією наркотичних речовин.
Огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився лікарем у закладі охорони здоров`я та жодних порушень порядку проведення такого огляду не виявлено.
Відповідно до пункту 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, висновок лікаря може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

-6-

Між тим, стороною захисту не надано доказів оскарження ним висновку КНП «Лікарня Святого Мартина» м. Мукачево № 69 від 01.03.2024 щодо результатів огляду його на стан сп`яніння.
Відтак, медичний огляд ОСОБА_1 щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП. 
Доводи захисника про те, що відеозапис з місця події не є безперервним, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що на такому зафіксовано як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факт проходження ним огляду на стан сп`яніння, тобто всі обставини, які підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
Твердження ОСОБА_1 про те, що на момент складення щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ним правил дорожнього руху, за яке було зупинено транспортний засіб, є голослівними та спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП винесена 29.02.2024 о 23 год 02 хв, а протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено 01.03.2024 о 00 год 25 хв.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист, апеляційний суд відхиляє як безпідставні і не обґрунтовані з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Стегура Н. І. були обізнані про час та місце розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , що не заперечується в апеляційній скарзі. 
Вищенаведені обставини свідчать про те, що сторона захисту, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду судом першої інстанції справи щодо ОСОБА_1 , однак не з`явилися на її розгляд без поважних причин. 
У зв`язку з чим, суд першої інстанції, взявши до уваги те, що участь особи у розгляді цієї категорії справ, яка є належним чином повідомленою про час та місце її розгляду, не є обов`язковою, а також відсутність будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до початку її розгляду, прийняв обґрунтоване рішення про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Стегури Н. І.
Тому, апеляційний суд вважає, що право ОСОБА_1 на захист судом першої інстанції порушено не було. 
З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд не бере до уваги клопотання сторони захисту про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи, оскільки порушені в ньому питання жодним чином не спростовують факту керування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, у тому числі й висновку лікаря № 69 від 01.03.2024. При цьому, в клопотанні не наведено таких обставин, які б ставили під сумнів вказаний висновок лікаря. Крім того, апеляційний суд бере до уваги те, що, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, сторона захисту не з`явилися на її розгляд, чим свідомо позбавила себе можливості у доведенні перед судом як вимог апеляційної скарги, так і клопотання про призначення експертизи.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

-7-

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.
Також, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 565944 від 01.03.2024 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористався ОСОБА_1 , надавши пояснення по суті правопорушення, з обставинами якого він не погодився. У протоколі містяться підписи поліцейського, який склав протокол, підпис ОСОБА_1 , а також додані до протоколу додатки. 
Отже, протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог, установлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 також не спростовують доведеність його вини в учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на оди рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про його особу, не вбачається.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною 

-8-

захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2024 щодо нього,- без змін.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя