ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року 
м. Київ

справа №400/3873/23
адміністративне провадження № К/990/43325/23  
 	 	
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів: Губської О.А., Мацедонської В.Е.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року (головуючий суддя - Косцова І.П., судді: Осіпов Ю.В., Скрипченко В.О.)
у справі №400/3873/23 
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті 
про скасування постанови.
I. ПРОЦЕДУРА
1.          Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом у якому просив скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 03 листопада 2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу №336521.
2.          Рішенням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено. 
3.          Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також надати документ, що підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги. 
4.          Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
5.          Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати судове рішення, а справу направити для продовження розгляду до цього ж суду.
6.          Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7.          Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив із того, що скаржник протягом встановленого судом строку вимог ухвали від 11 вересня 2023 року не виконав, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не вказав та їх документального підтвердження не надав. 
8.          При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду скаржник зазначає, що у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України виїхав із свого помешкання через постійні обстріли міста Миколаєва, при цьому не надав доказів статусу внутрішньо переміщеної особи. Крім того, в позові та апеляційній скарзі зазначена адреса реєстрації позивача та відсутня жодна інша. 
9.          У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що посилання скаржника на обставини, які викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними причинами пропуску такого строку.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
10.          В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає про те, що звертаючись з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вказував на те, що не мав об`єктивної можливості отримати рішення як безпосередньо в суді або від суду, так і в особистому кабінеті, оскільки виїхав з міста Миколаєва через постійні обстріли, а також через те, що небезпечно було залишатися і в місті Очакові, де в нього зареєстроване місце проживання. 
11.          Скаржник вказує, що постійні обстріли міста Миколаїв до листопада 2022 року та обстріли міста Очаків до теперішнього часу є загальновідомим фактом.
12.          Звертає увагу на те, що він не реєструвався як внутрішньо переміщена особа, адже такий обов`язок на нього не покладений, а оскільки він змінив декілька місць проживання в західних регіонах України, то зазначення в апеляційній скарзі адреси його місця перебування не вирішило б питання своєчасного отримання судового рішення, оскільки на час його надходження, він би вже не проживав за відповідною адресою. 
13.          Також, скаржник вказує на неврахування судом апеляційної інстанції правових висновків Верховного Суду з питання поновлення строку на апеляційне оскарження, викладених у постанові від 29 грудня 2022 року у справі №640/2984/20 (де вказано, що довідка на конверті не відображає та не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист, не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі та факту отримання рішення суду), від            22 листопада 2019 року у справі №461/5908/18 (де вказано, що поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів) та від 08 лютого 2022 року у справі №1227/8971/2012 (де вказано, що якщо особі не була своєчасно надіслана копія рішення, то це може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження за заявою особи).
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
14.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
15.          Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеної в частині другій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
16.          Предметом касаційного перегляду є ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження (визнанням неповажними причин пропуску такого строку).
17.          Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
18.          Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
19.          Пунктом 6 частини третьої статті 2 КАС України встановлено, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.
20.          Відповідно до частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
21.          Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
22.          Статтею 295 КАС України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. 
23.          Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
24.          Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. 
25.          Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу. 
26.          Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
27.          Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
28.          Спірним питанням у розглядуваній ситуації є визначення поважності причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою.
29.          Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
30.          Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
31.          Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
32.          Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.
33.          Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
34.          Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на оскарження в кожній конкретній справі залежить від указаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування.
35.          Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, необхідно виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
36.          Усталеною також є практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
37.          Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд вказував на неповажність зазначених представником позивача підстав пропуску процесуального строку.
38.          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
39.          З матеріалів справи слідує, що рішення суду першої інстанції ухвалене 30 травня 2023 року за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження, копію судового рішення надіслано ФОП ОСОБА_1 в його електронний кабінет 30 травня 2023 року о 15:05, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.23). 
40.          Апеляційну скаргу на зазначене рішення подано представником позивача - адвокатом Білецьким О.П. лише 22 серпня 2023 року, тобто з пропуском строку, визначеного частиною першою статті 295 КАС України.
41.          Суд апеляційної інстанції, встановивши недоліки апеляційної скарги, залишив її без руху, надаючи можливість скаржнику подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Копію вказаної ухвали надіслано ФОП ОСОБА_1 в його електронний кабінет 11 вересня 2023 року о 15:17, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.43). 
42.          25 вересня 2023 року до суду апеляційної інстанції від представника позивача - адвоката Білецького О.П. надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду. У заяві як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник зазначив, що у зв`язку із збройною агресією РФ проти України він виїхав із свого помешкання в місті Миколаєві через постійні обстріли та загрозу життю. 
43.          Суд апеляційної інстанції, надавши оцінку доводам скаржника зазначив про ненадання доказів, що він є внутрішньо переміщеною особою, з огляду на вимушений виїзд з міста постійного проживання. Крім того, в позові та апеляційній скарзі зазначена адреса реєстрації позивача та відсутня жодна інша. 
44.          З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що посилання скаржника на обставини, які викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними причинами пропуску такого строку.
45.          У касаційній скарзі скаржник вказує на помилковість висновків суду апеляційної інстанції про ненадання доказів того, що він є внутрішньо переміщеною особою, оскільки така реєстрація є правом, а не обов`язком. 
46.          З цього приводу Верховний Суд зазначає, що оцінюючи як підставу пропуску строку на апеляційне оскарження доводи скаржника щодо його виїзду із місця проживання через постійні обстріли міста Миколаїв, суд апеляційної інстанції правильно вказав на ненадання доказів щодо такої обставини, підтвердженням якої міг бути його статус як внутрішньо переміщеної особи.
47.          Крім того, сама по собі обставина щодо виїзду скаржника з місця проживання без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. 
48.          Неможливість здійснення процесуальних прав учасником процесу (задля визнання поважною причини пропуску процесуального строку) має бути реальною. Указані ж доводи скаржника є необґрунтованими, адже не містять жодного підтвердження доказами.
49.          Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали скаржнику скористатись правом на звернення з апеляційною скаргою у межах визначеного КАС України строку, не зазначено та не надано.
50.          З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження та відсутності підстав для його поновлення, правильно застосував положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
51.          Висновки судів у цій справі не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.
52.          Касаційна скарга не містить інших відомостей про обставини, які б давали підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також свідчили б про порушення апеляційним судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.
53.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
54.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 350, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі №400/3873/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
О.А. Губська
В.Е. Мацедонська,
Судді Верховного Суду