П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 947/270/24	

Перша інстанція: суддя Луняченко В.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар - Афанасенко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року у справі № 947/270/24 за адміністративним позовом   ОСОБА_1  до  інспектора 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Коржова Андрія Сергійовича , Департамента патрульної поліції  про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, –

                                                     ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
-  визнати протиправною та скасувати  постанову серії ЕНА № 1147642 винесену 23.12.2023 інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Коржовим А.С. про притягнення до адміністративної відповідальності про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.4 ст. 126 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена інспектором без врахування всіх обставин – відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, так як останній не керував транспортним засобом, а був помічений співробітниками поліції біля мопеду, який на їх вимогу позивач підкотив до патрульних поліцейських, які без наявності будь-яких законних підстав для зупинки, із суперечливими підставами для здійснення перевірки склали постанову яка оскаржується, при цьому жодних доказів на підтвердження правомірності дій поліцейських та наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не було і до суду не надано, а відео файли які надані відповідачем до суду не є належними доказами так як їх наявність не зафіксована у постанові та вказані докази не досліджувались під час розгляду інспектором адміністративної справи.
Департамент патрульної поліції проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення та надав відповідні докази.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Київський  районний суд м. Одеси рішенням від 06 березня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
-   суд першої інстанції не врахував, що оскаржувана постанова не містить інформації про технічний засіб, яким зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням апелянта;
-   суд першої інстанції не приділив уваги тому, що відповідачем по справі зазначено, що апелянта було зупинено через керування т.з. із забрудненим номерним знаком, проте підтвердження зазначеного матеріали справи не містять, постанова за порушення п. 2.9 «в» ПДР не була складена. ОСОБА_2 не був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом у встановленому законодавством порядку, чим порушено вимоги ст. 35 Закона України «Про національну поліцію»
-    на відеозаписі з технічного засобу № 470942 (номер технічного засобу зазначений в оскаржуваній постанові) не зафіксовано руху т/з під керуванням ОСОБА_1 .

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі його представника, відповідач в судове засідання не з`явився, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Коржовим А.С. , під час несення служби 23.11.2023 близко 11:37 годин за адресою: м. Одеса, вул Естонська, 2 , було зупинено транспортний засіб мопед YAMAHA GEAR, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та у ході перевірки було встановлено, що водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2023 у справі № 947/10093/23, чим порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху , у зв`язку із чим відносно ОСОБА_1 була винесена на місці постанова серії ЕНА № 1147642 про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.4 ст. 126 КУпАП.
З наданих до відзиву відеофайлів відеозаписів, зроблених на місці зупинки транспортного засобу на відео реєстратори інспекторів , вбачається що по стежці парку в напрямку дороги власним ходом рухається мопед за кермом якого знаходиться одна особа у якої на голові надягнутий мотоциклетний шолом та який після зупинки називає своє ім`я як ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції встановив, що під час розмови з інспектором водій не заперечував спочатку про керування транспортним засобом, але вважав, що стежка парку не є дорогою, у подальшому стверджував, що він його підкотив до інспекторів на прохання інших співробітників поліції які підійшли до нього у парку, розповідав, що документи у нього є, а потім, коли з`ясувалось, що він був раніше позбавлений права керування транспортними засобами, просив не притягувати його до відповідальності так як у нього мати знаходиться у скрутному фінансовому стані.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відеозаписами які містяться у матеріалах справи доведено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 23.12.2023 у той час, коли він рішенням суду був позбавлений відповідного права, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення врегульованого ч.4 ст. 126 КУпАП.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, КУпАП.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР).
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
П.1.3.ПДР України, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п.1.9.ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до частини 4 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1  був позбавленим права керування транспортними засобами постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2023 у справі № 947/10093/23. 
Згідно з ч. 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Так, статтею 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до відомостей, які містяться у ЄДРСР постанова Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2023 у справі № 947/10093/23 не оскаржувалась та набрала законної сили   16.05.2023.
Колегія суддів зазначає, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил.
Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 53 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Нормами Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII передбачено, що до повноважень Національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.
Пунктом 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ, від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395) передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції..
У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Коржовим А.С. , під час несення служби 23.11.2023 близко 11:37 годин за адресою: м. Одеса, вул. Естонська, 2 , було зупинено транспортний засіб мопед YAMAHA GEAR, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та у ході перевірки було встановлено, що водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2023 у справі №947/10093/23, чім порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху , у зв`язку із чим відносно ОСОБА_1 була винесена на місці постанова серії ЕНА № 1147642 про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.4 ст. 126 КУпАП.
Переглядаючи надані до відзиву відеофайли відеозаписів, зроблені на місці зупинки транспортного засобу на відео реєстратори інспекторів, суд першої інстанції встановив,  що по стежці парку в напрямку дороги власним ходом рухається мопед за кермом якого знаходиться одна особа у якої на голові надягнутий мотоциклетний шолом та який після зупинки називає своє ім`я як ОСОБА_1 .
Також судом першої інстанції встановлено, що під час розмови з інспектором водій не заперечує спочатку про керування транспортним засобом але вважає що стежка парку не є дорогою, у подальшому каже що він його підкотив до інспекторів на прохання інших співробітників поліції які підійшли до нього у парку, розповідає що документи у нього є, а потім, коли з`ясовується що він був раніше позбавлений права керування транспортними засобами, просить не притягувати його до відповідальності так як у нього мати знаходиться у скрутному фінансовому стані.
Частиною другою Правил визначені обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів , в тому числі у п. 2.1.а. Правил врегульовано, що   водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі  посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.
Отже, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що позивач на момент зупинки працівниками поліції був позбавлений права керування транспортним засобом, а, отже, не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії, що свідчить про порушення позивачем пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху.
Суд апеляційної інстанції враховує, що обставини вчинення правопорушення підтверджено складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко убачаються час та місце вчинення правопорушень, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень інспектором поліції відносно позивача. Зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що відповідачем під час розгляду адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог закону, стягнення накладено в межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності; доказів, які спростовують факт наявності адміністративного правопорушення, та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 126 КУпАП суду не надано.
Процедура розгляду справи була дотримана: роз`яснено права, повідомлено зміст правопорушення, оголошено рішення.
Колегія суддів зазначає, що відеоматеріали з місця події, що були долучені відповідачем до матеріалів справи, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сукупності є доказами в адміністративній справі які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 діяння.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 686/15730/16-а.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Додатково колегія суддів враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Ці ж висновки є доречними і щодо інших транспортних засобів.
За таких обставин, аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова серії постанови серії ЕНА № 1147642 винесена 23.12.2023  інспектором  1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Коржовим А.С. про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.4 ст. 126 КУпАП винесена відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з чим адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши твердження апелянта про те, що оскаржувана постанова не містить інформації про технічний засіб, яким зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням апелянта, вважає його необґрунтованим, оскільки у спірній постанові указано, що до неї додається відео з нагрудної камери № 470942.
Саме такі відеозаписи і досліджувалися судом першої інстанції, а в подальшому і судом апеляційної інстанції.
Доводи апелянта, що підставою зупинки транспортного засобу було керування транспортним засобом  із забрудненим номерним знаком, а тому суб`єкт владних повноважень повинен був скласти постанову за порушення 2.9 «в» ПДР і накласти відповідне стягнення, однак такого зроблено не було, що свідчить і про відсутність самого порушення та законної причини зупинки транспортного засобу, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Так, дослідження відеозапису під назвою «ААД 649498 ОСОБА_1 ст.130 Сегмент 1», id портативного відео реєстратора (Пвк) 474933. показало, що ОСОБА_1 , після зупинки транспортного засобу, яким він керував, погодився з причиною зупинки.
Відсутність відповідної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 2.9 «в» ПДР не може свідчити про протиправність оскаржуваної  постанови щодо притягнення позивача до відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП. 
При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Посилання апелянта, на те, що на відеозаписі з технічного засобу № 470942 (номер технічного засобу зазначений в оскаржуваній постанові) не зафіксовано руху т/з під керуванням ОСОБА_1 , колегія суддів оцінює критично з огляду на таке.
Із змісту вже згаданої вище ст. 251 КпАП України випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Водночас, факт того, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом під час вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КпАП України підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи відеозаписах (а.с.35).
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року у справі № 947/270/24 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк