УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року
м. Київ
справа № 125/2056/19
провадження № 51 - 7545 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2024 року,
установив:
Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 8 серпня 
2022 року  ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 3 
ст. 187, із застосуванням частин 1, 3 ст. 70 Кримінального кодексу України 
до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна. 
Не погодившись із цим вироком захисник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2024 року захиснику відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернуто скаргу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
У поданій касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 вказує, що апеляційний суд безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. На обґрунтування посилається на те, що засуджений своєї вини у вчиненні злочинів не визнав, а судове засідання 8 серпня 2022 року та проголошення вироку відбулося без його участі, в зв`язку з чим останній не був обізнаний про зміст цього рішення. При цьому захисник, який надавав 
ОСОБА_5 правничу допомогу в суді першої інстанції, увів засудженого в оману і не оскаржив вирок в апеляційному порядку. Також, унаслідок бездіяльності захисника засуджений був позбавлений можливості оскаржити ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року про закриття апеляційного провадження через відмову прокурора від поданої апеляційної скарги. Вказує, що своєчасному оскарженню вироку місцевого суду завадили воєнний стан, повітряні тривоги та ракетні обстріли території України. 
Колегія суддів, вивчивши доводи касаційної скарги, ознайомившись 
з оскаржуваною ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 березня 
2024 року, наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень, дійшла висновку про таке. 
Пунктом 1 ч. 2 ст. 395 КПК встановлено, що апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру може бути подана протягом тридцяти днів 
з дня їх проголошення.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.
Як встановлено апеляційним судом та підтверджується вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 8 серпня 2022 року, розгляд кримінального провадження відбувся за участю засудженого та двох його захисників. Копію вироку засудженому було направлено до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань № 1», що підтверджується відповідним супровідним листом.   
Таким чином, з наступного дня після проголошення вироку для захисника почався перебіг строку на його апеляційне оскарження, встановлений п. 1 ч. 2 
ст. 395 КПК.
Отже, захисник подав апеляційну скаргу на вирок 20 лютого 2024 року поза межами тридцятиденного строку на його оскарження.
За правилами ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, 
не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції 
за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно зі ст. 117 КПК пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи 
є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду 
у визначений законом строк.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд, розглянувши клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшов висновку про відсутність підстав, які-би вказували на поважні причини пропуску цього строку, а тому відмовив захиснику в задоволенні цього клопотання та повернув апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи своє рішення апеляційний суд в ухвалі вказав, що 
в судовому засіданні 20 жовтня 2022 року під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою прокурора був присутній захисник та засуджений 
ОСОБА_5 , який не висловлював будь-яких заяв щодо бажання оскаржити вирок в апеляційному порядку та лише висловив свою думку з приводу закриття апеляційного провадження, що свідчить про те, що його право на захист не було порушено.
На спростування цих обставин захисник у суді апеляційної інстанції пояснити нічого не зміг.
При цьому в своєму рішенні апеляційний суд звернув увагу на те, що захисником у клопотанні ставилось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку засудженому, однак будь-яких заяв про це останній не подавав, як і сам захисник не зміг пояснити наявність у засудженого бажання оскаржити вирок, зважаючи на те, що угоду про надання правової допомоги із захисником уклала матір засудженого.
Окрім того, після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження захисник отримав копію вироку 17 січня 2024 року, а апеляційну скаргу на це рішення подав 20 лютого 2024 року з пропуском встановленого строку.
Відповідно суд апеляційної інстанції, встановивши що апеляційну скаргу було подано з пропуском визначеного строку і захисником не було доведено поважність причин його пропуску, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК.
Аргументованих доводів, які би ставили під сумнів правильність прийнятого апеляційним судом рішення захисник у касаційній скарзі не навів.
Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою і за змістом відповідає вимогам ст. 370 КПК.
Посилання захисника в касаційній скарзі на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження через введення воєнного стану на території України колегія суддів відхиляє, оскільки ця обставина, як і інші, зазначені ним обставини, не є безумовною підставою для поновлення строку. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану суди не припиняють свою роботу. Також даних про те, що у серпні-жовтні 2022 року поштовий зв`язок у регіоні під час воєнного стану був зупинений чи суди у м. Вінниці не працювали, захисник у касаційній скарзі не наводить, а тому відсутні підстави вважати, що в цей період у нього існували непереборні обставини, які би перешкодили своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції у спосіб, передбачений КПК.
До того ж, доводи про перебування засудженого під вартою не можуть братися до уваги в аспекті обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження захисником, а не засудженим як окремим суб`єктом оскарження.
Враховуючи наведене, підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
 
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2024 року через відсутність підстав для її задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                     ОСОБА_3