ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2024 року	Львів	Справа № 300/2037/22 пров. № А/857/6763/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року (судді Скільського І.І., ухвалену у порядку письмового провадження в м. Івано-Франківськ) у справі №300/2037/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 в справі № 300/2037/22, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
Вказане рішення суду набрало законної сили 30.01.2023.
31.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в порядку статті 383 КАС України, щодо невиконання рішення суду від 06.10.2022 року в адміністративній справі № 300/2037/22. Заява вмотивована тим, що даним рішенням зобов`язано відповідача здійснювати перерахунок пенсії в повному розмірі, однак, на думку позивача, грошові кошти не виплачені, не нараховано доплату відповідно до постанови КМУ за № 713 з 01.07.2021 по 28.03.2023, водночас, з березня 2023 року знову застосовані обмеження до перерахунку пенсії. Позивач вказує, що з 01.04.2021 по 30.06.2021 пенсія нараховано не вірно, без урахування рішення по справі № 300/386/22 та суми виплати пенсії вказаної у листі ПФУ від 28.10.2022, яка мала складати 20494,07 грн. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 повернуто ОСОБА_1 заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - без розгляду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2023 ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі 300/2037/22 скасовано та прийнято постанову, якою разом із справою № 300/2037/22 направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Окремою ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 300/2037/22 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неналежного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 в частині обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром за період з липня 2021 по травень 2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вжити заходи щодо усунення порушень статті 129-1 Конституції України та статті 370 КАС України, що призвели до неповного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 нездійснення перерахунку та виплату пенсії за період з липня 2021 по травень 2022 року без застосування обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області тридцятиденний строк для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22. Копію ухвали направлено позивачу до відома, а до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22.
Оскаржуваною ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 31.07.2023 №5602/23 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення суду від 06.10.2022 у справі №300/2037/22 - відмовлено. 
З цією ухвалою суду не погодилася позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустив істотне порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, а тому ухвала суду підлягає скасуванню задовольнивши його вимоги, визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області під час виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі №300/2037/22. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що пенсія йому виплачується не в повному обсязі, а обмеження розміру виплати пенсії визнано не конституційним Рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 №7-РП/2016 та від 12.10.2022 №7-Р(ІІ)2022. Також зазначає, що судом не враховано обмеження виплати пенсії з 01.07.2021 по 31.05.2022 встановленого обмеження розміру виплати пенсії з 01.06.2022 по 28.02.2023 та з 01.03.2023 та на даний час, не врахування розміру пенсії відповідно до рішення суду від 18.02.2022 по справі №300/386/22 і є приводом до звернення до суду у справі №300/2037/22.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі статті 311 КАС України призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 в справі № 300/2037/22, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 та набрало законної сили позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції покликався на те, що Івано-Франківським окружним адміністративним судом у складі судді Панікара І.В. вже розглянуто заяву ОСОБА_1 від 31.07.2023 №5602/23 за наслідками розгляду якої 29.02.2024 постановлено окрему ухвалу у справі №300/2037/22. 
Надаючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Частиною 1 статті 383 КАС України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 
Апеляційний суд наголошує, що положення статті 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання. 
Аналізуючи зазначені норми права, судова колегія зазначає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. 
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем. 
Відповідно до матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що окремою ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 300/2037/22 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неналежного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 в частині обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром за період з липня 2021 по травень 2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вжити заходи щодо усунення порушень статті 129-1 Конституції України та статті 370 КАС України, що призвели до неповного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 нездійснення перерахунку та виплату пенсії за період з липня 2021 по травень 2022 року без застосування обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області тридцятиденний строк для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22. Копію ухвали направлено позивачу до відома, а до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22.
Також, позивач в заяві в порядку статті 383 КАС України, серед іншого, вказував на обставину обмеження Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розміру його пенсії максимальним розміром при перерахунку пенсії з 01.03.2023, та без врахування доплати до пенсії, передбачену постаново КМУ № 713 та рішення по справі № 300/386/22, що ним підтримано і в апеляційних вимогах.
Однак, колегія суддів такі доводи вважає необґрунтованими і погоджується із висновком суду першої інстанції, що правова оцінка дій відповідача щодо розрахунку розміру пенсії позивача без врахування доплати до пенсії 2000,00 грн., відповідно до постанови КМУ № 713, без врахування рішення по справі № 300/386/22, та відповідно, перерахунку пенсії з 01.03.2023 без обмеження максимального розміру пенсії не були предметом розгляду у справі № 300/2037/22, а тому надавати їм оцінку в контексті приписів статті 383 КАС України в межах розгляду цієї заяви у суду підстав немає.
Таким чином, у випадку незгоди з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області щодо обмеження розміру пенсії після проведення перерахунку з 01.03.2023, не врахування доплати до пенсії 2000,00 грн., відповідно до постанови КМУ № 713 позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовною заявою в загальному порядку до суду.
Щодо тверджень позивача про те, що виплату пенсії необхідно проводити в розмірі 20494,07 грн., апеляційний суд зазначає наступне.
Вирішуючи спір у цій справі №300/2037/22 суд не визначав конкретних сум пенсії, які відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу. Суми розміру пенсії позивача для нарахування та виплати такої з 01.04.2019 судом не обумовлювалися та не з`ясовувалися під час судового розгляду в контексті їх виплат на майбутнє, а правова оцінка встановлення правомірності виплати пенсії з обмеженням такої максимальним розміром, базувалася виключно на доказах пенсійних виплат за період з квітня 2019 року по травень 2022 року і не могла стосуватися майбутніх періодів, оскільки судове рішення не може охоплювати собою правовідносини щодо яких правове регулювання може змінитися, внаслідок чого не відомо чи будуть права позивача порушені в майбутньому.
Доводи позивача про виплату фіксованої суми у майбутньому (а саме - 20494,07 грн., поза межами періоду квітня 2019 року - травня 2022 року) під час виконання вищевказаного рішення суду стосуються обставин, які не були предметом спору у справі № 300/2037/22, а тому правова оцінка судом їм не надана та не може надаватися в порядку статті 383 КАС України, тому подана позивачем заява не стосується позовних вимог, що були предметом цього спору.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні заяви, оскільки Івано-Франківським окружним адміністративним судом вже розглянув заяву та задоволив її частково, шляхом винесення окремої ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Крім цього, у контексті оцінки решти доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для розподілу судових витрат у апеляційного суду немає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328, 370, 383 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року у справі №300/2037/22 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується. 

                  Головуючий суддя                                        Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                              Р.Й. Коваль

                                                                                          В.В. Гуляк
Повний текст постанови складено 28.05.2024