Номер провадження: 33/813/1019/24
Номер справи місцевого суду: 510/2260/23 
Головуючий у першій інстанції Бошков І. Д. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2024 року                                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Тьосової Я.В., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
захисника – Златі Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 30.01.2024 року, якою: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в РМТП, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 
встановив:

оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , 20.11.2023 року, о 00:53 год., в м. Рені Одеської області по вул. 28 Червня, біля буд. 257, керував транспортним засобом марки «TOYOTA Camry» д/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, порушення мови, порушення координації рухів (п.п. 2.5, 2.9 підп. «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306). Від огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим  скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її необґрунтованість та незаконність, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апелянт посилається на те, що в порушення п.12 Розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, інспектором патрульної поліції не направив його до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду та саме направлення на огляд відсутнє. Зазначені поліцейським в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння не є ознаками, визначеними п.4 Розділу І Інструкції. Крім того, його не було відсторонено від керування транспортним засобом. ОСОБА_1 також зазначає, що на його утриманні перебуває хворий син, який є інвалідом з діагнозом F068 (психічні розлади, обумовлені ушкодженням та дисфункцією головного мозку або соматичною хворобою), та саме 20.11.2023 року, коли він перебував на роботі, у сина сталася психічна атака, а тому він був вимушений виїхати за місцем мешкання, однак був зупинений поліцейським.
Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить поновити строк на оскарження постанови, посилаючись на те, що йому та його захиснику не було відомо про дату судового засідання, оскільки 22.01.2024 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Будь-яких повідомлень про призначення розгляду справи на 30.01.2024 року, він та захисник не отримували. Про судове рішення стало відомо захиснику лише після ознайомлення з матеріалами справи 23.02.2024 року.
ОСОБА_1 та його захисник у судовому засіданні підтримали клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу і просили їх задовольнити.
Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено наступне.
Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні місцевого суду. Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про сповіщення ОСОБА_1 про дату судового розгляду 22.01.2024 року, інших повідомлень про дату судового розгляду на 30.01.2024 року матеріали справи не містять. Згідно заяви захисника ОСОБА_2 , останній ознайомився з постановою суду лише 23.02.2024 року, а відповідно до відомостей ЄДРСР – постанова оприлюднена 21.02.2024 року. Апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 27.02.2024 року.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Натомість, в порушення зазначених вимог Закону, місцевий суд не сповістив ОСОБА_1 та його захисника про дату та час розгляду справи, а також про причини перенесення розгляду справи на 30.01.2024 року, що позбавило останніх взяти участь у судовому засіданні.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що місцевий суд не забезпечив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на доступ до правосуддя. 
З метою забезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження. 
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне довести до відома голови районного суду про допущені порушення вимог КУпАП під час судового розгляду даної справи. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови в частині висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом встановлено таке.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії  ААД № 479581 від 20.11.2023 року, 20.11.2023 року, о 00 год 53 хв., в м. Рені по вул. 28 Червня, біля буд. 257, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «TOYOTA Camry» д/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився під відеозапис.
Протокол про адміністративне правопорушення ААД № 479581 від 20.11.2023 року ОСОБА_1 власноручно підписав, від пояснень відмовився. Зауважень та скарг в протоколі не вказав, на окремому аркуші пояснення не виклав.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, також підтверджується диском з відеозаписами обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 7).
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта стосовно порушення працівниками поліції вимог п. 12 Розділу ІІ Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та не направлення ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду і відсутність направлення на огляд, апеляційний суд зазначає наступне.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).
При цьому, п. 12 Розділу ІІ Інструкції визначений порядок щодо перевірки водіїв на наявність ознак наркотичного сп`яніння, а саме: «У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я».
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений за відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом та стороною захисту не спростовується. 
Суд враховує, що від самого початку ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що не вбачає необхідності в проведені огляду та не заперечував факту вживання наркотичних засобів, хоча зазначив, що такі засоби вживав не в день зупинки транспортного засобу, а раніше. При цьому, ОСОБА_1 уточнив, що відсутність потреби в проведенні огляду обумовлена також тим, що за результатами проведення експертного дослідження все одно буде встановлено факт вживання ним наркотичних засобів протягом одного місяця, а тому він добровільно відмовляється від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що також зафіксовано відеозаписом нагрудної камери поліцейського. 
З огляду на наведені обставини слід дійти висновку, що працівниками поліції не було порушено вимог Інструкції, а доводи ОСОБА_1 з даного приводу спростовуються доказами по справі.
Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 з приводу відсутності направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – Направлення), з огляду на таке.
Так, згідно з п.8 Розділу ІІ Інструкції передбачено форму Направлення. Крім того, згідно з п.п.9-10 Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.
В даній справі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння від самого початку, а тому наявність направлення, яке як документ свідчить про те, що поліцейський зазначає в ньому відомості особи яку саме направляє на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, об`єктивно втрачає свій сенс, оскільки така особа не доставляється до закладу охорони здоров`я у зв`язку з відмовою від проведення огляду.
Доводи апелянта з приводу існування сімейних обставин, які змусили його керувати транспортним засобом 20.11.2023 року, апеляційний суд оцінює критично, оскільки про вказані обставини ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не повідомляв. Крім того, ймовірне існування таких обставин, жодним чином не виправдовує особу, яка на вимогу поліцейських відмовилася від проведення огляду.
Накладаючи адміністративне стягнення, суддя районного суду дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.
Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 30.01.2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Довести до відома голови Ренійського районного суду Одеської області про допущені судом порушення вимог КУпАП при розгляді справи, які встановленні апеляційним судом та викладені в мотивувальній частині постанови.
Копію постанови направити на адресу голови Ренійського районного суду Одеської області. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду            Р.І. Котелевський