П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 488/4915/23	

Перша інстанція: суддя Селішева Л.І.,
повний текст судового рішення
складено 22.02.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:  

судді-доповідача:                     Танасогло Т.М.,  
суддів:                                         Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-,-

В С Т А Н О В И В : 

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва, з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії АА №00014189 від 25.10.2023р. і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка вказувала, що спірна постанова була винесена з порушенням діючого законодавства через те, що за договором оренди транспортних засобів від 02.05.2022 р. за № 02/05-22-ОТЗ ТОВ «НТК ЗЕЛЕНИЙ ГАЙ», керівником якого є позивачка, з 02.05.2022 р. передав транспортні засоби: вантажний сідловий тягач марки MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричіп-самоскид REISCH RHKS-35/24AL, в оренду ТОВ «Снігурівський колос» строком до 31.12.2024 р. Таким чином, належним користувачем та особою, яка є відповідальною за правопорушення, є саме ТОВ «Снігурівський колос». Крім цього, позивач посилалася на те, що посадова особа, що виносила вказану постанову не мала можливості достеменно встановити перевищення нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР, оскільки транспортний засіб MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 , за своїми технічними характеристиками, є тягачем і може перевозити вантажі лише у з`єднанні з іншим транспортним засобом напівпричепом, і у них не може бути п`ять осей (як зазначено в оскаржуваній постанові). При цьому прилад фіксації всупереч п.п. 4,5 п. 15 Порядку № 1174, взагалі не зафіксував державний номерний знак напівпричепу, а посадова особа відповідача не відобразила дані про нього в оспорюваній постанові. Відсутність у постанові даних про напівпричеп, який використовувався разом із тягачем, впливає на повноту інформації та вірність обчислень щодо вагових параметрів транспортного засобу, та відповідно на наявність у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Відповідач проти позову заперечував та наголошував на правомірності та законності винесення спірної постанови. Також представник відповідача посилався на те, що саме позивачка є суб`єктом відповідальності за дане правопорушення, оскільки відомості про користувача транспортного засобу не були внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі ЄДРТЗ).
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.02.2024р. адміністративний позов задоволено. 
Постанову серії АА № 00014189 від 25.10.2023 р., винесену заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Сидоренко А.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, скасовано, справу про адміністративне правопорушення – закрито.
Не погоджуючись  з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду у цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість висновків суду першої інстанції, на яких ґрунтується рішення про задоволення позовних вимог позивачки. Апелянт наголошує, що усі необхідні передбачені законодавством відомості були вказані у постанові, до матеріалів справи відповідачем надано докази, які підтверджують обґрунтованість та правомірність прийняття спірної постанови. 
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою серії АА № 00014189 від 25.10.2023 р., винесеною заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Сидоренко А.В. позивачка по даній справі ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за якою на неї був накладений штраф у розмірі 8500,00 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач як відповідальна особа, 24.10.2023 р. о 20 год. 28 хв., за адресою Р-60, км 165+000, Полтавська область, допустила рух транспортного засобу MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6,4% (1,344 тони), при дозволеному максимальному навантаженні на строєні осі 21 тона та відстані між осями 1,3 м або менше.
Позивачка вважаючи вказану постанову протиправною, звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту оспорюваної позивачкою постанови вбачається, що у результаті автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення встановлено, що виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу навантаження на строєні вісі становить 22344 кг., а фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3640 мм., 2-3 : 4450 мм., 3-4: 1300 мм; 4-5: 1300 мм; навантаження на вісь 1 6550 кг, 2 9900 кг, 3 8900 кг, 4 8900 кг, 5 8800 кг, загальна маса 43150 кг.
При цьому у постанові зазначений лише транспортний засіб марки MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 . Між тим, із наявної у матеріалах справи копії товарно-транспортної накладної № 19 від 24.10.2023 р., вбачається, що цей транспортний засіб був з`єднаний із напівпричепом з державним номерним знаком НОМЕР_2 .
Дані про вказаний напівпричіп, його марку, державний номерний знак, його характеристики: кількість вісей, відстань між ними та навантаження на кожну вісь тощо, у спірній постанові не зазначені. В свою чергу відсутність таких відомостей ставить під сумнів правильність розрахунків навантаження, встановлення наявності факту перевищення вагових параметрів, визначення відсотку перевищення навантаження , та відповідно у кінцевому результаті визначення розміру штрафу, який слід накласти на порушника відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до  п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р., - маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
Згідно пункту 22.5 б  Правил дорожнього руху, - рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси, зокрема, двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т. (для автомобільних доріг державного значення) і 24 т. (для автомобільних доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т. (для автомобільних доріг державного значення) і 24 т. (для автомобільних доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 т. (для автомобільних доріг державного значення) і 24 т. (для автомобільних доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 т. (для автомобільних доріг державного значення) і 24 т. (для автомобільних доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 т. (для автомобільних доріг державного значення) і 24 т. (для автомобільних доріг місцевого значення).
Пунктом 22.5 в Правил дорожнього руху визначено допустиме навантаження на вісь, яке становить: на одинарну вісь - 11,5 т. (для автомобільних доріг державного значення) і 7 т. (для автомобільних доріг місцевого значення); на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5 т (для автомобільних доріг державного значення) і 7 т. (для автомобільних доріг місцевого значення); від 1 до 1,3 метра - 16 т. і 10 т. відповідно; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 т. і 10,5 т. відповідно; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19 т. і 11,5 т. відповідно; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни - 23 т. і 11,5 т. відповідно; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20 т. і 11,5 т. відповідно; на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21 т. і 13 т. відповідно; понад 1,3 до 1,4 метра - 24 т. і 14 т. відповідно.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені п. 22.5 Правил, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ від 18.01.2001 р. № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення.
Таким чином, ПДР встановлено заборону перевезення вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують хоча б один нормативно-ваговий параметр фактичної маси та/або навантаження на вісь. А відтак, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.
Так, апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що спірною постановою позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 132-1 КУпАП, за якою на неї був накладений штраф у розмірі - 8500,00 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач як відповідальна особа, 24.10.2023 р. о 20 год. 28 хв., за адресою Р-60, км 165+000, Полтавська область, допустила рух транспортного засобу MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6,4% (1,344 тони), при дозволеному максимальному навантаженні на строєні осі 21 тона та відстані між осями 1,3 м або менше.
Приписами частини 2 статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Згідно зі ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів,затверджений ПостановоюКМУ №1145від 08.10.2022р.(із внесеними змінами). Цей Порядок визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач) для автоматизованого обліку.
У розумінні п.2 Порядку № 1145, у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:
1) заявники - власник транспортного засобу (його представник за нотаріально посвідченою довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належний користувач;
3) заява - заява про внесення до Реєстру відомостей про належного користувача за формою згідно з додатком 1, оформлена в паперовій формі та підписана заявниками в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС;
4) належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до  статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення  відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до п.3 Порядку №1145, підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.
Приписами п. 5 Порядку № 1145 визначено, що відомості про належного користувача до Реєстру вносяться через: 1) територіальні органи з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС); 2) електронний кабінет водія; 3) Портал Дія, у тому числі з використанням його мобільного додатка.
Під час внесення до Реєстру відомостей забезпечується їх зберігання, запобігання несанкціонованому доступу та поширенню персональних даних відповідно до законодавства.
В силу вимог п.п. 12, 13 Порядку строк, на який вносяться відомості про належного користувача, зазначається в електронній заяві або заяві та відповідає строку, зазначеному заявниками. За згодою заявників внесення відомостей до Реєстру про належного користувача може здійснюватися без зазначення строку.
Відповідно до п. 14 Порядку внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється в сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належного користувача.
Пунктами 17-24 Порядку №1145 визначений порядок подання заяви до сервісного центру МВС. Сервісними центрами МВС відомості про належного користувача вносяться до Реєстру за принципом екстериторіальності (незалежно від місцезнаходження чи задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, реєстрації транспортного засобу). Перед внесенням до Реєстру відомостей про належного користувача відомості про заявників і транспортний засіб, зазначені в заяві, а також у доданих до неї документах, перевіряються уповноваженим працівником сервісного центру МВС за відповідними реєстрами та базами даних, доступ до яких має МВС.
Перевірку інформації, що зазначена в заяві, про керівника юридичної особи або особу, яка виконує його обов`язки, щодо достовірності відомостей проводить уповноважений працівник сервісного центру МВС за допомогою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача здійснюється уповноваженим працівником сервісного центру МВС шляхом формування заяви, яка роздруковується та підписується заявниками, за допомогою програмних засобів Реєстру на підставі інформації, що міститься в поданих ними документах, та за умови відсутності підстав для відмови у внесенні до Реєстру відомостей про належного користувача, визначених цим Порядком.
Подання електронної заяви регламентовано п.п. 25-27 Порядку №1145, зокрема через електронний кабінет водія шляхом заповнення електронної заяви за формою згідно здодатком 1 із накладенням електронних підписів заявників; Портал Дія шляхом заповнення електронної заяви в довільній формі, із накладенням віддаленого кваліфікованого електронного підпису Дія.
Як свідчать зібрані у справі докази, позивачка ОСОБА_1 є керівником ТОВ «НТК ЗЕЛЕНИЙ ГАЙ», якому належать транспортні засоби: -спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 ; -спеціалізований напівпричіп-самоскид REISCH з державним номерним знаком НОМЕР_3 .
Отже, в даному спірному випадку, саме позивачка, з огляду на матеріали справи є відповідальною особою у розумінні наведених вище правових норм та є суб`єктом відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП. 
Суд першої інстанції правильно вважав необґрунтованими доводи позивачки про те, що відповідальною особою за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП є належний користувач транспортного засобу - особа, якій за договором оренди були передані вказані транспортні засоби. 
Наданий позивачкою договір оренди транспортних засобів від 02.05.2022 р., з актом приймання-передачі транспортного засобу, та повідомленням про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, колегією суддів оцінюються критично, оскільки такі не впливають на статус позивачки як відповідальної особи у розумінні наведених вище правових норм, адже в установленому порядку до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомості про належного користувача вказаного транспортного засобу не вносились. При цьому виходячи із положень Порядку № 1145, власник транспортних засобів такої можливості не позбавлений.
Доказів внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про іншого належного користувача транспортного засобу, аніж позивачка, матеріали справи не містять. 
Що стосується безпосередньо спірної постанови, колегія суддів відзначає, що механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком №1174.
Як визначено п.7 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.
Згідно з п.п.11-17 Порядку №1174, автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.
Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.
Метадані повинні містити дані про:
засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);
місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);
найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;
дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019   Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);
фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;
відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).
Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.
Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.
Процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, визначено Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021р. №512.
Як визначено п.п.1-3 Розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.
Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.
Під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Таким чином, враховуючи, що сформована системою в автоматичному режимі постанова виноситься без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачено пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512, а також враховуючи, що ні Порядком №1174, а ні Інструкцією №512 не передбачено перед винесенням постанови складення будь-яких інших матеріалів (актів, довідок зважування тощо), можливість перевірити правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП виникає у уповноваженої на те особи, в тому числі суду, на підставі дослідження інформації від автоматичних пунктів, яка передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.
Дослідивши наявні в матеріалах справи інформаційні картки габаритно-вагового контролю стосовно зафіксованої події адміністративного правопорушення, колегія суддів доходить висновку, що із зафіксованої у них інформації можливо встановити метадані, перелік яких визначено пунктом 15 Порядку №1174.
Процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/коригувати або змінювати зміст такої постанови - є неможливим.
Так, колегією суддів зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00014189 від 25.10.2023р. встановлено, що у результаті автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення встановлено, що виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу навантаження на строєні вісі становить  22344 кг., а фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей  5 шт.; спарені колеса  2 вісь; відстань між вісями  1-2: 3640 мм., 2-3 : 4450 мм., 3-4: 1300 мм; 4-5: 1300 мм; навантаження на вісь 1  6550 кг, 2  9900 кг, 3  8900 кг, 4  8900 кг, 5  8800 кг, загальна маса  43150 кг.
Спірна постанова містить відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Колегія суддів приймає також до уваги зауваження суду першої інстанції про те, що у спірній постанові зазначений лише транспортний засіб марки MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 . Між тим, із наявної у матеріалах справи копії товарно-транспортної накладної № 19 від 24.10.2023 р., вбачається, що цей транспортний засіб був з`єднаний із напівпричепом з державним номерним знаком НОМЕР_3 . 
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, відсутність даних про вказаний напівпричіп, його марку, державний номерний знак, його характеристики: кількість вісей, відстань між ними та навантаження на кожну вісь тощо, у спірній постанові, не є обов`язковою для встановлення складу правопорушення та зазначається уповноваженою особою за можливості встановлення такої інформації.
Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, про що ґрунтовно відзначає у своїй апеляційній скарзі відповідач у справі.
За вказаного, є хибними та необґрунтованими доводи позивача у справі з якими погодився суд першої інстанції про те, що в оскаржуваній постанові відсутній необхідний обсяг інформації, оскільки вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені ст.283 КУпАП.
При цьому, як вже зазначалося колегією суддів, з наявних в матеріалах справи інформаційних карток габаритно-вагового контролю являється за можливе встановити метадані, перелік яких визначено пунктом 15 Порядку №1174, а сама Інструкція, затверджує форму постанови, а не вимоги до її змісту.
При цьому, конкретний обсяг внесених інформаційних даних залежить від індивідуальних порушень та має включати їх достатню кількість для ідентифікації суб`єктного та об`єктного складу правопорушення.
Так, згідно оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме, за перевищення нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5ПДР України, а саме за перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6,4% (1,344 тони) при дозволеному максимальному навантаженні на строєні осі 21 тона та відстані між осями 1,3 м. або менше.
Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси транспортного засобу здійснюється за формулою (Х факт Х норм - похибка пристрою)/Х норм)*100%, де Х факт - фактична маса транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі; Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Розрахунок відсоткового перевищення навантаження на загальну масу транспортного засобу, відображений у оскаржуваній постанові та вказана похибка не спростовує факт перевантаження.
При цьому оскаржувана постанова дійсно не містить відомостей щодо напівпричепу.
Водночас, колегія суддів не може визнати такий формальний недолік оформлення постанови як підставу для її скасування, при наявних доказах суттєвого перевищення загальної маси навантаження.
Однак, на указані обставини суд першої інстанції не звернув належної уваги, та не врахував, що вимоги   п.22.5 ПДР   України стосуються обмежень по загальній масі та/або по окремій масі кожної осі транспортного засобу та не ставляться у залежність від наявності чи відсутності причепу/напівпричепу, оскільки останній приводиться у рух за допомогою тягача.
Позивачем у позовній заяві підтверджено факт використання напівпричепу та позивач не навів жодних даних про характеристики такого причепу, хоча кожна особа повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.
Отже, є хибним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відсутність таких відомостей ставить під сумнів правильність розрахунків навантаження, встановлення наявності факту перевищення вагових параметрів, визначення відсотку перевищення навантаження , та відповідно у кінцевому результаті визначення розміру штрафу, який слід накласти на порушника відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Згідно частини 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Підсумовуючи усе викладене вище, за наслідком апеляційного перегляду справи, судова колегія приходить до висновку, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність винесеної відносно позивача постанови, а також наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Відтак, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За вказаного вбачається, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення, яке не відповідає встановленим ст. 242 КАС України вимогам.
Приписами ч.1 ст.317 КАС України визначено підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення - неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.
Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті – задовольнити.
Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.02.2024р. у справі №488/4915/23 – скасувати.
Ухвалити у даній справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	О.О. Димерлій   Ю.В. Осіпов