ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 травня 2024 року
м. Київ
справа № 758/38/21
провадження № 61-10158св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Гудими Д. А., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В., Крата В. І.,
учасники справи:
позивач - Київська міська рада,
відповідачі: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалка Роман Олегович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Курсор-Авто»,
третя особа - Гаражний кооператив «Вікторія»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Київської міської ради на рішення Подільського районного суду м. Києва в складі судді Ковбасюк О. О. від      27 вересня                     2022 року та постанову Київського апеляційного суду в складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. від 24 травня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст заяви
У січні 2021 року Київська міська рада звернулася до суду із позовом, уточненим у подальшому, до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського  міського нотаріального округу Падалки Р. О., Товариства з обмеженою відповідальністю «Курсор-Авто» (далі - ТОВ «Курсор-Авто»), третя особа - Гаражний кооператив «Вікторія», про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язання звільнити та повернути самовільно зайняту земельну ділянку, привівши її у придатний для використання стан.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалко Р. О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48370979, яким за ОСОБА_1 зареєстровано приватну власність на об`єкт нерухомого майна на АДРЕСА_1 , а саме гараж                   № НОМЕР_1 ряд № НОМЕР_2 . 13 січня 2020 року цим же нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 50633119, яким право приватної власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за «Курсор-Авто».
Київська міська рада, як розпорядник землями комунальної власності, жодних рішень щодо передачі спірної земельної ділянки під будівництво ні                   ОСОБА_1 , ні ТОВ «Курсор-Авто», ні іншим особам у власність чи користування  не приймала.
31 січня 2020 року проведено обстеження земельної ділянки на                     АДРЕСА_1 (обліковий код земельної ділянки: 91:066:0005), за результатами якого встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташовані індивідуальні збірно-роздрібні та цегляні гаражі Гаражного кооперативу «Вікторія» у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівлі охорони, про що складено акт обстеження № 20-005-07.
Позивач вважає, що в діях ОСОБА_1 та ТОВ «Курсор-Авто» наявні ознаки самовільного зайняття земельної ділянки на АДРЕСА_1 , оскільки земельна ділянка на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:006:0005) у Подільському районі м. Києва не була відведена у відповідності до вимог законодавства для будівництва об`єктів нерухомого майна, таке майно підлягає знесенню.
З урахуванням викладених обставин позивач просив суд визнати протиправним та  скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2019 року № 48370979 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1900097980000, за ОСОБА_1 ; визнати протиправним  та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 січня 2020 року № 50633119 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:006:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1900097980000, за ТОВ «Курсор-Авто»; зобов`язати ТОВ «Курсор-Авто звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 18,7 кв.м. на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005), та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними доказами ті обставини, на які сторона позивача посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Суд вважав, що ОСОБА_1 , будучи членом гаражного кооперативу «Вікторія», який у повному розмірі сплатив свій пайовий внесок за гараж № НОМЕР_1 у ряду № НОМЕР_2 , право власності на нього набув правомірно, у відповідності до вимог діючого законодавства. Також суд вважав, що рішення нотаріуса про реєстрацію права власності на гараж № НОМЕР_1 , ряд № НОМЕР_2 за ТОВ «Курсор-Авто» було прийняте у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки на час реєстрації права власності товариства на спірний гараж у Державному реєстрі прав уже були наявні відомості про право власності ОСОБА_1 щодо нього, підстави для подання нотаріусу будь-яких інших документів для проведення відповідної реєстраційної дії були відсутні. При цьому у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень про державну  реєстрацію  права приватної власності, пред`явлених до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р. О., суд відмовив у зв`язку з тим, що позов у цій частині пред`явлено до неналежного відповідача. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ТОВ «Курсор-авто» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, привівши її у придатний для використання стан, суд виходив із того, що такі позовні вимоги фактично означають знесення належного на праві власності відповідачу                               ТОВ «Курсор-авто» гаражу № НОМЕР_1 у ряді № 11, оскільки будь-яке його переміщення є неможливим без його знецінення (знищення) та зміни його призначення.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року апеляційну скаргу Київської міської ради задоволено частково.  Рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року в частині відмови Київській міській раді у позові до ОСОБА_1 змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року в частині відмови Київській міській раді у позові до ТОВ «Курсор-авто» скасовано, провадження у справі за позовом Київської міської ради до                   ТОВ «Курсор-Авто» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язання звільнити та повернути самовільно зайняту земельну ділянку, привівши її у придатний для використання стан - закрито. Роз`яснено Київській міській раді, що розгляд справи у цій частині позовних вимог віднесено до господарської юрисдикції.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року в частині відмови Київській міській раді у позові до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р. О. залишено без змін.
Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині відмови Київській міській раді у позові до ОСОБА_1 , виходив із того, що пред`явивши позов до ОСОБА_1 позивач обрав спосіб захисту своїх прав який не є ефективним, оскільки фактично спірне майно вибуло із власності ОСОБА_1 та перебуває у власності ТОВ «Курсор-Авто». Апеляційний суд вважав, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , проте помилився в мотивах такої відмови, оскільки обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійними підставами для відмови в позові.
Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та закриваючи провадження в частині вимог позивача Київської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р. О. про державну реєстрацію на спірний гараж за ТОВ «Курсор-Авто», зобов`язання товариства звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан, виходив із того з урахуванням суб`єктного складу спірних правовідносин підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.
Погоджуючись з висновками місцевого суду в частині відмови в задоволенні позову Київської міської ради до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р. О., апеляційний суд зазначив про те, що спір у позивача виник саме з набувачем нерухомого майна ТОВ «Курсор-авто», щодо його права власності на гараж, щодо права товариства на користування земельною ділянкою та правомірності дій щодо реєстрації за ним права власності на це майно, а не з приватним нотаріусом, який виконував функції державного реєстратора, тому приватний нотаріус (державний реєстратор) є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У липні 20234 року Київська міська рада звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від                27 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року, у якій просить зазначені судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
У касаційній скарзі, обґрунтовуючи неправильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник, в аспекті підстав та випадків касаційного оскарження, посилається на неврахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 911/4144/16, від 16 травня 2018 року у справі № 911/4111/16, від                           20 листопада 2018 року у справі № 911/44/17, від 15 січня 2019 року у справі № 911/4007/16, від 10 вересня 2019 року у справі № 910/4896/18, від                           21 березня 2018 року у справі № 184/24710/13, від 21 жовтня 2020 року у справі № 369/694/17, від 21 листопада 2018 року у справі № 444/1786/15, від 28 вересня 2022 року у справі № 522/130336/20, від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від                 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18, від                       29 травня 2019 року у справі № 701/281/18-ц, постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі  № 204/3027/20, від 29 червня 2022 року у справі № 639/6261/13-ц, від 01 лютого 2023 року у справі № 204/1053/20, від                            08 жовтня 2019 року у справі № 920/447/18, від 07 квітня 2020 року у справі                № 916/2791/13, від 02 вересня 2020 року у справі № 641/2895/19, від                               22 жовтня 2020 року у справі № 452/2587/18, від 24 березня 2021 року у справі № 200/2192/18, від 20 січня 2021 року у справі № 442/302/17, від 13 березня 2019 року у справі № 688/2940/16-ц.
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
У жовтні 2023 року на адресу Верховного Суду від ТОВ «Курсор-Авто» надійшов відзив на касаційну скаргу Київської міської ради, у якому заявник просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що перелічені Київською міською радою постанови Верховного Суду щодо застосування статті 367 ЦК України винесені у справах з різними за суттю та змістом правовідносинами. А висновки апеляційного суду щодо закриття провадження у справі відносно позовних вимог Київської міської ради до ТОВ «Курсор-Авто» прийняті у повній відповідності до наведених скаржником постанов Великої палати Верховного Суду з питань застосування норм статті 19 ЦПК України та статтею 20 ГПК України.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу                            № 758/38/21 з Подільського районного суду м. Києва.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від Верховного Суду від 04 грудня 2023 року зазначену справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що 03 жовтня 1985 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було прийняте рішення № 985 «Про будівництво в ХІІ п`ятилітці зблокованих, одно-двоповерхових кооперативних гаражів та відкритих стоянок для транспортних засобів, належних громадянам, на замовлення Київської міської ради добровільного товариства «Автолюбитель УРСР» у відповідності з рішенням виконкому міськради від 17 серпня 1985 року № 516 «Про заходи щодо розвитку послуг з ремонту будинків,  будівництву споруд для садівничих товариств, гаражів та інших будов за замовленням населення у 1986-1990 роках і в період до 2000 року», згідно з яким планувалося будівництво 100 гаражів.
На підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 31 березня 1988 року № 316 «Про будівництво  зблокованих, одно-двоповерхових кооперативних гаражів  та відкритих стоянок для транспортних засобів, належних громадянам» було прийнято рішення про збільшення кількості місць на автостоянці по просп. Правди у м. Києві до 500.
Суд також установив, що  по АДРЕСА_1 знаходиться гаражний кооператив «Вікторія», який створено 04 червня 1997 року, що підтверджується інформацією із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Спірний гараж № НОМЕР_1 у ряді АДРЕСА_1 побудовано господарчим способом та введено в експлуатацію в 1990 році, що вбачається із довідки Гаражного автокооперативу «Вікторія» № 28 від 06 серпня                     2019 року.
Згідно з розпорядженням Київського міського голови від 03 серпня                     2001 року № 969-г «Про погодження місць розташування об`єктів»  гаражного кооперативу «Вікторія» було погоджено місце розташування автостоянки на АДРЕСА_1 , на землях міської забудови орієнтовною площею 1,045 га, за умови виконання пункту 10.1 цього розпорядження.
На підставі рішення Київської міської ради від 23 жовтня 2013 року                             № 342/9830 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу «Вікторія» на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки» Гаражному кооперативу «Вікторія» було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 1,45 га в короткострокову оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки згідно з планом-схемою. Обліковий код такої земельної ділянки: 91:066:005к.
На даний час процес оформлення вказаної земельної ділянки не завершений.
Згідно з відомостями, що містяться в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 - гараж № НОМЕР_1 , ряд № НОМЕР_2 , було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалко Р. О. на підставі довідок № 29 та № 28, виданих 06 серпня                   2019 року Гаражним автокооператив «Вікторія».
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності ТОВ «Курсор-Авто» на гараж № НОМЕР_1 , ряд № НОМЕР_2 було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалко Р. О. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна в рахунок внеску до статутного капіталу ТОВ «Курсор-Авто», виданого 20 грудня 2019 року.
Згідно вказаного акту, гараж НОМЕР_1, ряд № НОМЕР_2 був переданий                          ОСОБА_1 , як одноосібним власником ТОВ «Курсор-Авто», в рахунок його внеску до статутного капіталу цього товариства на підставі рішення № 1/13-12 від 13 грудня 2019 року.
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу.
Київська міська рада, вважаючи, що ОСОБА_1 незаконно зареєстрував за собою право власності на гараж на земельній ділянці яка перебуває у комунальній власності, оскільки рада жодних рішень щодо передачі спірної земельної ділянки під будівництво ОСОБА_1 у власність чи користування не приймала, просила суд скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалко Р. О. про реєстрацію права власності на спірний гараж за ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Частиною другою статті 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
У разі, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.
Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.
У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Згідно статті 51 ЦПК України належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Оскільки ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки щодо усунення перешкод у користуванні нею з урахуванням обставин справи є вимога про знесення самочинного будівництва, належним відповідачем за такою вимогою є власник відповідної забудови, яким на час розгляду цієї справи був ТОВ «Курсор-Авто», а не ОСОБА_1 .
Отже, апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні пред`явлених позовних вимоги  до ОСОБА_1 .
Також колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вимоги до державного реєстратора, також не підлягають до задоволення, так як він є неналежним співвідповідачем у справі, оскільки належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та стосовно якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Подібні за змістом висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) та від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (провадження № 14-445цс19).
Щодо позовних вимог Київської міської ради пред`явлених до ТОВ «Курсор-Авто» слід зазначити наступне.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, передбачені статтею 20 ГПК України.
Згідно з пунктами 1, 6, 15 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є  фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є  юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що  порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не  є  підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи  з  мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що  є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що спір стосується визнання протиправним і скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «Курсор-Авто», а також зобов`язання Товариства звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.
Спір у цій справі в частині наведених у цьому розділі позовних вимог є спором про стверджувальне порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку юридичної особи, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, державної реєстрації такого права.
Отже, правильними є висновки апеляційного суду про те, що з огляду на суб`єктивний склад сторін справа в частині наведених вище позовних вимог віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.
Подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року у справі № 676/7428/19 від 12 червня 2023 року.
Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення прийнято без додержання норм матеріального та процесуального права.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
З огляду на те, що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року в незміненій при перегляді апеляційним судом частині, та постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	Д. А. Гудима  	
 	В. М. Коротун  	
 	Є. В. Краснощоков  	
 	В.І. Крат