ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
10 травня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 683/2326/22
Провадження № 33/4820/382/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., перевіривши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови Старокостянтинівського районного суду від 12.09.2022 року за ст. 130 ч.1 КУпАП у справі №683/2326/22, -

в с т а н о в и л а:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини.
Відповідно до постанови, ОСОБА_2 , від імені якого на підставі договору про надання правової допомоги діє захисник Волинець В.В., звернувся до суду із заявою в порядку ст. 303 КУпАП про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді штрафу у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2022 року (справа №683/2326/22), якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Свою вимогу обґрунтовує тим, що постанова повинна була б бути звернена до виконання до 12 грудня 2022 року. Відповідно до відміток у виконавчому документі від 05 травня 2023 року та 18 серпня 2023 року постанова була повернута на підставі ст. 4 п.10 Закону України «Про виконавче провадження», тобто первинне звернення до виконання було після закінчення спеціального строку, тому постанова суду у відповідності до ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню.
05 жовтня 2023 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області направив для виконання постанову до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де відкрито виконавчі провадження про стягнення штрафу та судового збору, які підлягають закриттю без виконання, тому також просить направити у відділ відповідні заяви про повернення виконавчих документів без виконання. 
Постановою Старокостянтинівського районного суду від 16 квітня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 , від імені якого дія захисник Волинець В.В., про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови Старокостянтинівського районного суду від 12.09.2022 року за ст. 130 ч.1 КУпАП у справі №683/2326/22. 

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції  захисник Волинець В.В., який діє в інтересах  ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Посилається на положення ст. 289 КУпАП в частині обчислення строку на апеляційне оскарження постанови суду. 
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що повний текст постанови суду було доставлено до його електронного кабінету 22.04.2024 року, проте повідомлення про доставлення ним було отримано лише 25.04.2024 року. Отже, кінцевим терміном подачі є, на його думку, 06.05.2024 року. Цього ж числа ним і була подана апеляційна скарга (Документ був сформований в системі «Електронний суд» 06.05.2024 року), а тому вважає що строк на апеляційне оскарження пропустив за поважних причин. 

Мотиви суду 

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з наступних підстав. 
Відповідно до статті 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права. 
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року). 
Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що у кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків. 
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Доводи, наведені захисником про обчислення строку оскарження постанови суду з посиланням на положення статті 289 КУпАП протягом 10 днів з дня набрання постановою законної сили, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки ст. 289 КУпАП регулюються строки оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, винесені іншими органом (посадовою особою), крім суду. Строки оскарження судових рішень до апеляційного суду у справах про адміністративні правопорушення чітко визначені ст. 294 КУпАП та складають десять днів з дня винесення постанови. 
Апеляційний суд виходить з того, що строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли його можливості реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення. 
Крім того, нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту ухвалення постанови. 
Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, оскаржувана постанова була постановлена 16 квітня 2024 року суддею Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області. Під час проголошення даної постанови, був присутній захисник Волинець В.В., про що свідчить як журнал судового засідання, так і судове рішення. 
Перебіг строку на апеляційне оскарження постанови розпочався 17 квітня 2024 року та закінчився після спливу десяти днів – 26 квітня 2024 року (останній день для подачі апеляційної скарги). Однак, захисник ОСОБА_1 не реалізував своє право на оскарження постанови у строки, встановлені законом.
З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 07 травня 2024 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, тобто з пропуском визначеного ст. 294 КУпАП строку.
Будь яких доказів, які б підтверджували неможливість подання апеляційної скарги у строки, визначені законом, або поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, клопотання захисника не містить. 
Посилання ж на те, що відлік строку на апеляційне оскарження слід рахувати з 25 квітня 2024 року, тобто коли ОСОБА_1 ознайомився із повним текстом постанови суду, апеляційним суд відкидає, оскільки, відповідно до вимог закону, строк на апеляційне оскарження відраховується з моменту оголошення постанови судді. Апеляційний суд виходить з того, що постанова суду була проголошена у присутності захисника, йому достеменно було відомо про результат судового розгляду. Отже, у захисника не було об`єктивних перешкод вчасно звернутися з апеляційної скаргою, а після отримання повного тексту судового рішення, у разі необхідності, уточнити свої апеляційні вимоги. 
Матеріали справи, як і зміст апеляційної скарги, не містять даних, які підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2024 року. 
У зв`язку з наведеними обставинами та з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до яких, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а також практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 подана з пропуском встановленого законом строку на оскарження, а тому підлягає поверненню особі, яка її подала. 
Враховуючи викладене та керуючись вимогами статті 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

У клопотанні захисника   ОСОБА_1   про поновлення строку  на  апеляційне оскарження  постанови судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2024 року відмовити. 

Апеляційну скаргу на постанову судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2024 року,  якою було відмовлено  у  задоволенні заяви  ОСОБА_2 про звільнення від відбування адміністративного стягнення в зв`язку з закінченням строку давності виконання постанови суду від 12.09.22 року повернути захиснику Волинцю В.В. 

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: