ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 р. 	Справа № 440/17653/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2024, (головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк) по справі № 440/17653/23
за позовом         ОСОБА_1  
до        Полтавської митниці                        
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Полтавської митниці №19-дс від 19.07.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та припинено державну службу начальнику відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головному бухгалтеру ОСОБА_1 , за перевищення службових повноважень, що не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення, визначивши днем звільнення перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера Полтавської митниці з 03.11.2023;
- стягнути з Полтавської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу через незаконне звільнення з 03.11.2023 по дату винесення рішення суду.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що  дисциплінарного поступку не скоювала, оскільки 20.01.2023 з 08:00 мала погіршене самопочуття, що позбавляло її фізичної можливості виготовити, зареєструвати та підписати лист за № 1 від 20 січня 2023 року «Про відкликання звіту» та доставити його до ТУ ДКСУ у Полтавській області. В свою чергу, головний державний інспектор ОСОБА_2 , за припущенням позивача, можливо допустила  технічну помилку у виготовленні вищенаведеного листа шляхом не відображення посади, ПІБ начальника Полтавської митниці на місці його підписання з правом першого підпису та помилково надала його на підпис ОСОБА_1 , а позивач у зв`язку із поганим самопочуттям могла не звернути увагу на такий недолік та здійснити відображення свого підпису на такому документі у зв`язку із наявним правом другого підпису.
При цьому, звертала увагу, що вказані обставини жодних негативних наслідків для Полтавської митниці не призвели,  оскільки 24.01.2023 листом № 7.23-1/22/6/345 за підписом начальника митниці Буяльського С. та виконавця ОСОБА_2 до Головного управління ДКСУ у Полтавській області було направлено відкоригований фінансовий звіт форми 5-дс «Примітка до річної фінансової звітності» за 2022 рік, звітна дата 01 січня 2023 року, чим додатково підтверджено необхідність подання листа № 1 від 20 січня 2023 року виключно для приведення у відповідність того звіту, що був попередньо направлений до органу казначейства. 
Тобто, на думку позивача, обставини, які ставляться їй у вину призвели в першу чергу саме до уникнення негативних наслідків для державного органу. 
Крім того, вказувала на порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування, а саме: не вручення ОСОБА_1 у належний спосіб повідомлення про необхідність надання пояснень, що позбавило її можливості ознайомитись з матеріалами дисциплінарної справи та надати свої пояснення щодо обставин, встановлених в ній; закінчення проведення службового розслідування до виходу позивача на роботу після тимчасової непрацездатності.
Також, зауважувала, що Полтавська митниця прийняла спірний наказ без погодження Департаменту бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи Державної митної служби України на звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, чим порушено п. 4.1 розділу 4 Положення про відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Полтавської митниці, затвердженого наказом Полтавської митниці від 09.08.2022 № 101.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 в задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що  суд першої інстанції не взяв до уваги недоведеність відповідачем в діях позивача складу дисциплінарного проступку та наявність суттєвих процедурних порушень під час проведення службового розслідування.
Так, вказує, що з 11.07.2023 до 13.07.2023 перебувала у відрядженні, а з 14.07.2023 - на лікарняному, що позбавило її можливості ознайомитись з матеріалами дисциплінарної справи та надати пояснення з приводу обставин, зазначених у ній. В свою чергу, з матеріалами дисциплінарної справи позивач ознайомилась лише 02.11.2023, тобто вже після прийняття спірного наказу – 19.07.2023.
Звертає увагу на не надання судом першої інстанції оцінки поясненням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо перебування ОСОБА_1 на робочому місці 20.01.2023 до 15 години, які не зареєстровані, проте долучені до матеріалів дисциплінарної справи у співвідношенні з іншими доказами відсутності позивача на роботі цього дня, а саме довідкою  КП «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради» від 25.10.23. 
Зауважує, що 20.01.2023  у зв`язку з поганим спочуттям двічі викликала  швидку медичну допомогу та о 12:01  була госпіталізована, про що свідчить виписка № 185 від 24.01.2023 та лікарняний лист про її тимчасову непрацездатність з 20.01.2023 до 23.01.2023.
Отже, з урахуванням стану здоров`я, позивач не мала можливості 20.01.2023 виготовити та направити лист за № 1 від 20 січня 2023 року «Про відкликання звіту» до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.
Наголошує, що підготовку листів до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області здійснювала Н. Тютюн - головний державний інспектор фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку та під час виготовлення таких документів неодноразово допускала помилки, що нею особисто підтверджено в поясненнях, доданих до дисциплінарної справи.
Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив, що саме входило до повноважень позивача як начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера Полтавської митниці, не врахував, що за період її роботи на посаді Головним управлінням Казначейства до Полтавської митниці заходи впливу за порушення бюджетного законодавства не застосовувалися, що свідчить про належне виконання позивачем своїх посадових обов`язків.
Полтавська митниця (далі - відповідач) подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому просить  врахувати надані письмові пояснення та задовольнити позовні вимоги, а відзив на апеляційну скаргу вважати необґрунтованим та безпідставним.
Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 21.01.2021 обіймала посаду начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку – головного бухгалтера в порядку переведення з Дніпровської митниці Держмитслужби, що підтверджується з наказом Полтавської митниці № 2-0 від 20 січня 2021 року (т. 2 а.с. 9).
07.02.2023 начальник Полтавської митниці ОСОБА_5 звернувся з листом до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області з проханням повідомити чи надходили до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області звернення Полтавської митниці за підписом начальника відділу – головного бухгалтера ОСОБА_6 упродовж січня 2023 року з приводу надання або відкликання фінансових звітів для коригування (т. 2 а.с. 4).
08.02.2023 Головне управління ДКСУ у Полтавській області листом повідомило відповідача, що начальник відділу – головний бухгалтер Полтавської митниці ОСОБА_7 звернулася до Головного управління листом від 20 січня 2023 року №1 «Про відкликання звіту», що зареєстрований в СЕД АСКОД за №06-1113 від 20 січня 2023 року (т. 2 а.с. 5). 
19.06.2023 до в.о. начальника Полтавської митниці надійшла доповідна записка від завідувачів сектору внутрішньої безпеки та юридичного сектору щодо порушення дисциплінарного провадження у відношенні до ОСОБА_1 з огляду на наявність в її діях можливих ознак дисциплінарного проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» з посиланням на лист від 08.02.2023 (т. 2 а.с. 3).  
Наказом Полтавської митниці Державної митної служби України №15-дс від 19.06.2023 "Про порушення дисциплінарного провадження» з метою перевірки інформації, викладеної у доповідній записці сектору внутрішньої безпеки та юридичного сектору від 19 червня 2023 року №7.23-25/77 порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_6 , начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку – головного бухгалтера та провести його в строк з 20 червня 2023 року по 20 липня 2023 року (т. 2 а.с. 6-7).
Під час дисциплінарного провадження відповідачем опитано позивача, працівників відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , досліджено Положення про відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, про Полтавську митницю, витяги з Інструкції з діловодства в Державній митній службі України, посадову інструкцію начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку – головного бухгалтера, листи Полтавської митниці від 10.02.2022 «Про відкликання звіту», від 24.01.2023 «Про направлення відкоригованої фінансової звітності за 2022 рік», від 11.01.2023 «Про направлення фінансової та бюджетної звітності за 2022 рік», від 04.01.2023 «Про направлення звітів», від 03.11.2022 «Про безспірне списання коштів» за підписами начальника митниці та начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку – головного бухгалтера або лише начальника митниці, проект листа від 19.01.2023 «Про відкликання звіту» з резолюцією начальника Полтавської митниці про необхідність ОСОБА_1 надати письмові пояснення, за наслідками чого складено подання за №7.23-20/295 від 10 липня 2023 року (т. 2 а.с. 107-113).
У поданні зазначено про встановлення дисциплінарною комісією факту створення, підписання та направлення листа Полтавської митниці від 20.01.2023 вих. № 1 «Про відкликання звіту» ОСОБА_1 з порушенням вимог п.51, 129, 195 Постанови № 55, п.76 Інструкції № 470 та підпункту 29 п. 11 Положення про Полтавську митницю, затвердженим наказом Держмитслужби України від 29.10.2020 № 489, що є перевищенням начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головним бухгалтером ОСОБА_8 своїх службових повноважень, визначений Положенням про відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Полтавської митниці, затвердженого наказом митниці від 09.08.2022 № 101, та посадової інструкції.
Також запропоновано за перевищення службових повноважень начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головним бухгалтером Полтавської митниці ОСОБА_8 застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби».
19.07.2023 Полтавською митницею направлено до Державної митної служби України  подання із проханням  погодити пропозицію щодо звільнення з посади ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 164), за наслідками розгляду якого Державна митна служба України надала відповідне погодження за умови дотримання процедури звільнення згідно із законодавством (т. 1 а.с. 165).
Наказом Полтавської митниці №19-дс від 19.07.2023 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " відповідно до статей 63, 66, 74, 77, п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» наказано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та припинити державну службу начальнику відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головному бухгалтеру ОСОБА_1 , за перевищення службових повноважень, що не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення, визначивши днем звільнення перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність (т. 2 а.с. 114-115).
В наказі зазначено про вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , а саме створення, підписання та направлення листа ОСОБА_9 , начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головним бухгалтером, листа Полтавської митниці від 20 січня 2023 року №1 «Про відкликання звіту», що належить до компетенції начальника митниці (вищестоящої особи), та не входить до її повноважень. Вказані дії свідчать про перевищення ОСОБА_1 своїх службових повноважень, визначених Положенням про відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Полтавської митниці, затвердженим наказом митниці від 09 серпня 2022 року №101, та посадовою інструкцією, затвердженою в.о. начальника Полтавської митниці 21 січня 2021 року. 
Наказом Полтавської митниці №331-о від 02.11.2023 "Про проведення розрахунку з ОСОБА_9 " у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та припиненням державної служби начальнику відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головному бухгалтеру ОСОБА_1 , наказано відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ( ОСОБА_10 ) провести повний розрахунок з ОСОБА_9 протягом семи днів з дня звільнення - 02 листопада 2023 року (т. 1 а.с. 17).
Позивач, вважаючи наказ №19-дс від 19.07.2023 протиправним та необґрунтованим, звернулась з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення дисциплінарного проступку є доведеним, наказ відповідачем прийнятий у порядку та спосіб, встановлений чинним законодавством. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Відповідно до ст. 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно з частинами 1-3 ст. 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Пунктами 2, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону № 889-VIII передбачено, що державний службовець має право на: чітке визначення посадових обов`язків; оскарження в установленому законом порядку рішень про накладення дисциплінарного стягнення, звільнення з посади державної служби, а також висновку, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання його службової діяльності.
Державні службовці також реалізують інші права, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний, зокрема: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно частин 1-3 ст. 9 Закону № 889-VIII державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки, чи особі, визначеній у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Наказ (розпорядження), доручення має містити конкретне завдання, інформацію про його предмет, мету, строк виконання та особу, відповідальну за виконання. Наказ (розпорядження) має бути письмовим, а доручення може бути письмовим або усним.
Відповідно до ст. 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Пунктом 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII визначено, що дисциплінарним проступком є: перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону № 889-VIII державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення, або постановлення відповідної окремої ухвали суду.
Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Частиною 5 ст. 66 Закону № 889-VIII передбачено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.
Частиною першою статті 67 Закону № 889-VIII обумовлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 73 Закону № 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII обумовлено, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
За приписами ч. 5 ст. 87 Закону № 889-VIII наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.
У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.
З аналізу наведених правових норм висновується, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення може бути вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи, що відповідають вимогам частини другої статті 73 Закону № 889-VIII і бути належним чином обґрунтованим.
Судом встановлено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи відносно ОСОБА_1 дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність у діях начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII, тобто перевищення службових повноважень, яке не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.
До такого висновку дисциплінарна комісія дійшла з огляду на вчинення позивачем дій з виготовлення, реєстрації та направлення листа від 20.01.2023 № 1 «Про відкликання звіту» на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, які є компетенцією начальника митниці (вищестоящої особи) та не входять до її повноважень.
На підставі наведених висновків відповідачем видано оскаржуваний наказ від 19.07.2023 №19-дс, яким ОСОБА_1 звільнено з начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера за п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII, тобто за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
Колегія суддів зазначає, що під перевищенням службових повноважень необхідно розуміти вчинення державним службовцем таких вчинків (у тому числі прийняття рішення, видання наказу, розпорядження чи доручення), які виходять за межі наданих йому повноважень.
Разом з тим, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця.
Водночас, звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону (частина п`ята статті 66 Закону № 889-VIII).
Варто зазначити, що Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2022 року у справі № 540/2464/19 розмежував поняття «перевищення службових повноважень», «прийняття необґрунтованого рішення або рішення, що суперечить закону» та «невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків», зазначивши, що наведені діяння є різними видами дисциплінарних проступків з різними правовими наслідками.
При цьому кожне з вказаних діянь містить самостійний склад дисциплінарного правопорушення (є окремим дисциплінарним проступком) і за кожне з цих діянь передбачені різні види дисциплінарних стягнень. Тому правильне встановлення виду дисциплінарного проступку є важливою складовою конституційної гарантії захисту від незаконного звільнення.
Також у постановах від 30 червня 2021 року у справі № 200/10988/19-а, від 10 листопада 2021 року у справі № 540/4057/20, від 22 грудня 2021 року у справі №140/16342/20 Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої у розумінні пункту 7 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII «перевищення службових повноважень» означає вчинення державним службовцем таких дій або прийняття рішень, які виходять за межі його службових повноважень. Під час дисциплінарного провадження у таких справах дисциплінарна комісія та суб`єкт призначення повинні чітко визначити обсяг повноважень конкретного державного службовця, керуючись положеннями Закону № 889-VIII, інших законів України, положеннями про державний орган та/або його структурний підрозділ, а також посадовою інструкцією державного службовця. Таким чином, саме за вчинення державним службовцем дій, які виходять за межі його повноважень, законодавець у згаданій нормі Закону № 889-VIII передбачив можливість застосування до такої особи найсуворішого виду дисциплінарного стягнення – звільнення.
Отже, перевищення службових повноважень виражається у тому, що державний службовець вчиняє те чи інше діяння, яке не входить до його компетенції. У той же час, невиконання чи неналежне виконання посадових обов`язків полягає у невчиненні чи неналежному вчиненні особою дій у межах наданих їй законом прав та обов`язків. Для того, щоб визначити, чи мало місце перевищення службових повноважень, необхідно з`ясувати компетенцію державного службовця і порівняти її із вчиненими діями (перевищення службових повноважень не може проявлятися у бездіяльності - його об`єктивну сторону характеризує лише вчинення дії).
Саме такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 03.05.2023 у справі № 240/33810/21.
Як зазначалося вище, підставою для звільнення позивача слугувало створення, підписання та направлення нею листа від 20.01.2023 № 1 на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, що не є її повноваженнями.
Під час дисциплінарного провадження комісією встановлено, що 19.01.2023 начальник відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку-головний бухгалтер ОСОБА_1 надала на підпис керівнику Полтавської митниці ОСОБА_5 проект листа для направлення до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області «Про відкликання звіту» наступного змісту : «Полтавська митниця просить відізвати поданий фінансовий звіт: форма №5-дс «Примітка до річної фінансової звітності» за 2022 рік, ідентифікатор звіту 36589968 звітна дата 01.01.2023 року для коригування. Начальник митниці (пропуск для підпису) ОСОБА_11 . Начальник відділу – головний бухгалтер (підпис) ОСОБА_12 ».
Вказаний лист начальником митниці повернуто із резолюцією: « ОСОБА_1 . Надати пояснення письмове. 19.01.2023 (підпис)» (т. 2 а.с. 7).
20.01.2023 Полтавською митницею направлено до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області лист № 1 «Про відкликання звіту» за підписом начальника відділу – головного бухгалтера В. Пономаренко (т. 2 а.с. 6).
Згідно з інформацією організаційно-розпорядчого відділу, вихідний лист Полтавської митниці від 20 січня 2023 року №1 за підписом начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку – головного ОСОБА_13 для реєстрації до організаційно-розпорядчого відділу в установленому порядку не подавався (т. 2 а.с. 86).
Відповідно до п. 76 Інструкції з діловодства в Державній митній службі України та її територіальних органах, затвердженої наказом Держмитслужби України від 29 червня 2021 року №470 (далі – Інструкція № 470), посадові особи Держмитслужби (територіальних органів Держмитслужби) підписують документи в межах повноважень, визначених у положеннях про структурні підрозділи Держмитслужби або її територіальні органи; посадових інструкціях; наказах про розподіл обов`язків між керівником та його заступниками Держмитслужби (територіального органу Держмитслужби) й про надання повноважень на розгляд та підписання документів.
Пунктом 78 Інструкції № 470 передбачено, що у територіальному органі Держмитслужби документи підписуються його керівником, заступниками останнього відповідно до повноважень та особами, яким надано керівником цього органу відповідні повноваження.
Підпунктом 29 п. 11 Положення про Полтавську митницю, затвердженого наказом Держмитслужби України від 29 жовтня 2020 року №489  передбачено, що начальник митниці в межах делегованих повноважень Держмитслужби підписує листи до територіальних органів Держмитслужби, підприємств, установ та організацій з питань діяльності митниці.
Отже, документи від імені Полтавської митниці можуть бути підписані начальником митниці, його заступниками або особами, яким надано керівником цього органу відповідні повноваження.
В свою чергу, повноваження головного бухгалтера Полтавської митниці встановлені Положенням про відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Полтавської митниці, затвердженого наказом Полтавської митниці від 09 серпня 2022 року №101 та посадовою інструкцією начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку – головного бухгалтера ОСОБА_6 , затвердженою в.о. начальника Полтавської митниці 21 січня 2021 року.
Судом першої інстанції надано оцінку повноваженням позивача з урахуванням Положення та Інструкції, та  вірно встановлено, що до повноважень начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку – головного бухгалтера належить лише право ведення службового листування з питань, що належать до компетенції відділу, внесення пропозицій до плану роботи Митниці, надання керівнику митниці пропозиції щодо складення звітності, здійснення поточного контролю, провадження фінансово-господарської діяльності та право другого підпису фінансових документів і документів щодо розпорядження матеріальними цінностями.
Натомість, право першого та єдиного підпису листів митниці, адресованих державним органам, установам та/чи організаціям у начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку – головного бухгалтера відсутнє.
Отже доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом повноважень позивача на вчинення дій щодо підпису звіту, є помилковими.
Позивач як в суді першої, так і апеляційної інстанції звертає увагу, що 20.01.2023 мала погане самопочуття, у зв`язку з чим проєкт листа «Про відкликання звіту» виготовила  державний інспектор ОСОБА_3 , яка могла припуститись помилки під час його виготовлення шляхом не відображення посади, ПІБ начальника Полтавської митниці на місці його підписання. 
З цього приводу колегія суддів зазначає, що можливі помилки у виготовленні документа Полтавської митниці, допущені третьою особою не спростовують наявність на ньому власноручного підпису саме ОСОБА_1 .  
Доводи скаржника про різке погіршення її здоров`я та госпіталізацію 20.01.2023 не  свідчать про неможливість проставлення нею підпису на спірному листі митного органу, враховуючи, що остання, зі слів ОСОБА_1 , була госпіталізована цього дня лише після 13:00.
Також, суд першої інстанції врахував пояснення головного державного інспектора Н. Тютюн, надані під час дисциплінарного провадження, яка повідомила, що ОСОБА_12 надала їй вказівку виготовити проект листа «Про відкликання звіту» в одному примірнику. Близько 10 години 20 січня 2023 року ОСОБА_12 викликала її до свого робочого кабінету та передала лист Полтавської митниці «Про відкликання звіту» від 20 січня 2023 року вих. № 1, підписаний нею, та надала вказівку терміново віднести цей лист до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області. За вказівкою начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головного ОСОБА_13 головний державний інспектор цього ж відділу Надія Тютюн доставила зазначений лист до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області близько 10-30 - 11-00 години 20 січня 2023 року (т. 2 а.с. 24-27).
В ході проведення дисциплінарного провадження заступник начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - заступник головного бухгалтера ОСОБА_4 повідомила, що начальник відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головний бухгалтер ОСОБА_12 перебувала на своєму робочому місці 20 січня 2023 року приблизно до 15 години. Також повідомила, що лист Полтавської митниці «Про відкликання звіту» від 20 січня 2023 року вих. № 1 виготовлено головним державним інспектором ОСОБА_14 за вказівкою начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера ОСОБА_6 . Начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головним бухгалтером ОСОБА_8 вказаний лист переданий головному державному інспектору ОСОБА_15 для доставки до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (т. 2 а.с. 21-23).
Доводи апелянта про безпідставне врахування судом першої інстанції пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про її перебування на робочому місці 20.01.2023 до 15:00, оскільки ці пояснення  не зареєстровані та безпідставно знаходяться в матеріалах дисциплінарної справи,  колегія суддів оцінює критично, оскільки вказані обставини не є беззаперечними підставами для їх не врахування, крім того вказані особи є працівниками  Полтавської митниці, належних доказів що ними не надавалися такі пояснення матеріали справи не містять. Щодо заперечень позивача проти цих пояснень в частині часу перебування на роботі, колегія суддів зазначає, що   як в позові, так і в апеляційній скарзі підтверджує перебування на роботі 20.01.2023.
Твердження апелянта про неможливість фізично направити лист від 20.01.2023 до органу казначейства з огляду на її госпіталізацію не спростовують пояснення ОСОБА_3 щодо отримання вказівки саме від ОСОБА_1 терміново віднести цей лист до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про доведення відповідачем належними доказами, що ОСОБА_1 , не маючи повноважень на підпис документів від імені Полтавської митниці, підписала та направила лист від 20.01.2023 № 1 на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, що є перевищенням службових повноважень. 
Посилання скаржника про те, що оскільки ГУ ДКСУ у Полтавській області лист від 20.01.2023 №1 не повернуто до Полтавської митниці, то відповідно цей лист «опрацьований» колегія суддів вважає такими, що не спростовують факту недотримання саме позивачем вимог Інструкції №470 та Положення про Полтавську митницю й відповідно перевищення нею службових повноважень.
Твердження апелянта про те, що подання листа «Про відкликання звіту» за № 1 від 20 січня 2023 року за підписом виключно ОСОБА_1 не спричинило жодних негативних наслідків для Полтавської митниці, необхідність подання до органу казначейства такого листа здійснено з метою саме ненастання негативних наслідків для Полтавської митниці не є такими, що надавали позивачу право вчиняти дії, поза межами її компетенції.  
Крім того, ОСОБА_1 вказуючи, про наявність у неї права як начальника відділу-головного бухгалтера представляти митницю в установленому порядку не посилається на жоден законодавчий або нормативно-правовий акт, яким визначений цей порядок та в чому полягає такий порядок представлення.
Натомість, колегія суддів зазначає, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.1 ст.237 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст.244 ЦК України, на підставі акту юридичної особи може виникати представництво за довіреністю.
Тобто, право ОСОБА_1 на самостійне представництво інтересів Митниці з питань, що належать до компетенції відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України, інших підприємств, установах та організаціях незалежно від форм власності може виникнути на підставі довіреності, виданої на її ім`я начальником митниці в межах його повноважень, передбачених Положенням про Полтавську митницю, затвердженим наказом Держмитслужби України від 29.10.2020 № 489 або делегуванням такого права шляхом видання окремого розпорядчого документу (наказу) керівником митниці.
Водночас, матеріали справи не містять жодних належних  доказів про надання начальником митниці повноважень ОСОБА_1 на представлення інтересів Митниці на підставі довіреності або на праві делегування повноважень.
До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 в якості особи, якій надане право на самопредставництво Полтавської митниці не внесена.
Враховуючи означення поняття «перевищення службових повноважень» у розрізі положень Закону № 889-VIII, дисциплінарною комісією встановлено факт перевищення позивачем службових повноважень, що є дисциплінарним проступком, передбаченим п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII.
За таких обставин та правового врегулювання колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку. 
Щодо доводів апелянта про не відповідність обраного виду дисциплінарного стягнення характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню її вини.
Так, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби (ч. 1 ст. 74 Закону № 889-VIII).
Під час обрання виду дисциплінарного стягнення, відповідачем врахована попередня службова діяльність ОСОБА_1 , у тому числі факти направлення нею листів від імені митниці за її власним підписом; результати розгляду дисциплінарної справи за результатами дисциплінарного провадження, здійсненого згідно з наказом від 03.05.2023 №10-дс; результати тематичної перевірки, проведеної у червні-липні 2022 р. , тяжкість скоєного позивачем проступку, та обрано вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, що відноситься до дискреційних повноважень відповідача.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення відповідачем процедури проведення дисциплінарного провадження колегія суддів зазначає наступне.
Порядок здійснення дисциплінарного провадження, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039 (далі – Порядок №1039), визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.
Пунктом 35 Порядку №1039 передбачено, що Комісія, дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання.
Одночасно із внесенням суб`єкту призначення пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення відповідно до статті 75 Закону.
Таке повідомлення державного службовця здійснюється шляхом вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у встановленому порядку. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.
Державний службовець надає письмове пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу.
У разі ненадання державним службовцем письмового пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу не пізніше ніж як за два календарних дні до закінчення строку прийняття суб`єктом призначення рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження державний службовець вважається таким, що відмовився від надання письмового пояснення.
Згідно з пунктом 36 Порядку №1039 за результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення протягом десяти календарних днів з дня отримання пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Рішення оформляється наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.
Судом встановлено, що відповідач проінформував ОСОБА_1 про  час та місце (10.07.2023 року) проведення засідання дисциплінарної комісії по розгляду дисциплінарної справи та запропонував їй прибути на засідання, що підтверджується повідомленням від 30 червня 2023 року №7.23-10/98 (т. 2 а.с. 83).
У відповідь ОСОБА_1 службовою запискою від 10 липня 2023 року №7.23-22/256  повідомила, що особисте пояснення нею надане, прибути на розгляд не має можливості та просить розгляд справи провести без її участі (т. 2 а.с. 84).
10.07.2023 позивача повідомлено про направлення матеріалів дисциплінарного провадження на розгляд керівнику митниці (т. 2 а.с. 102).
Згідно із доповідною запискою №.23-20/319 від 14 липня 2023 року через автоматизовану систему автоматизації обліку та документообігу (АСАОД) Master направлена службова записка від 10 липня 2023 року № 7.23-20/296 на ім`я начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера ОСОБА_1 та вказана службова записка отримана нею о 14 липня 2023 року о 08:39 (т. 2 а.с. 105-106).
Колегія суддів враховує, що в період з 11.07.2023 до 13.07.2023 позивач перебувала у відрядженні згідно наказу від 10.07.2023 (т. 1 а.с. 45), а з 14.07.2023 до 18.07.2023 - на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності (т. 1 а.с. 49).
Проте, ОСОБА_1 в позові визнає, що 14.07.2023 вранці перебувала на робочому місці.
Доказів відкриття службової записки від 10 липня 2023 року № 7.23-20/296 на ім`я начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера ОСОБА_1 іншою особою, окрім як позивачем, делегування нею  своїх прав доступу до автоматизованої системи автоматизації обліку та документообігу (АСАОД) Master матеріали справи не містять.
Крім того, позивач визнала, що була обізнана про здійснення відносно неї дисциплінарного провадження, а тому могла виявити належну зацікавленість та у разі виявлення бажання -направити свої особисті пояснення згідно з пунктом 35 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039.
З огляду на не надання позивачем пояснень, відповідачем 19.07.2023 складений акт відмови від надання пояснень №7.23-09/114 (т. 2 а.с. 104).
Із урахуванням викладеного, вірним є висновок суду першої інстанції, що Полтавською митницею дотримані вимоги пунктів 35 та 36 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039.
Доводи апеляційної скарги щодо не надання відповідачем можливості ознайомитись ОСОБА_1 з матеріалами дисциплінарної справи та надати пояснення з приводу обставин, зазначених у ній спростовуються матеріалами справи, а саме повідомленнями від 30.06.2023, від 10.07.2023 та службовою запискою від 20.07.2023.
Натомість, доказів звернення ОСОБА_1 під час здійснення дисциплінарного провадження до Голови дисциплінарної комісії з питання надання їй матеріалів дисциплінарної справи для ознайомлення чи відмов дисциплінарної комісії у їх наданні матеріали справи не містять і судом не встановлено.
Посилання апелянта на порушення відповідачем п. 15 Порядку №1039 колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Судом встановлено, що дійсно головуючим дисциплінарної комісії на час порушення дисциплінарного провадження був обраний ОСОБА_16 , якого в подальшому замінив ОСОБА_17 .
Згідно з пунктом 15 Порядку №1039 з числа членів Комісії обирається головуючий відкритим голосуванням більшістю голосів присутніх на засіданні Комісії членів строком на три місяці.
Водночас, п. 17 Порядку № 1039 визначено, що у разі відсутності на засіданні головуючого члени Комісії обирають з числа присутніх членів Комісії іншу особу, яка буде тимчасово головувати на відповідному засіданні.
У разі відсутності голови або секретаря дисциплінарної комісії під час засідання члени дисциплінарної комісії обирають її голову або секретаря на час проведення цього засідання.
Відповідач пояснив, що оскільки головуючий Кіргетов Ю.М. на засіданні комісії 30.06.2023 був відсутній, члени дисциплінарної комісії обрали для проведення даного засідання іншого головуючого - Дудника В.І., яким і було направлене повідомлення № 7.23-10/98 про призначення засідання та запрошення на нього ОСОБА_1 .
Доводи апелянта про не повідомлення її про зміну Головуючого дисциплінарної комісії на час проведення одного засідання колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вимогами Порядку №1039 такого ознайомлення не передбачено.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 16.12.2020 по справі № 500/1970/19 колегія суддів відхиляє, оскільки правовідносини у цій справі не є тотожними правовідносинам у справі, що розглядається.
Оскільки вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу від 19.07.2023 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що похідні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на посаді начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера Полтавської митниці та стягнення з суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.
Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність його рішення, яке є предметом оскарження у даній справі.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду . Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 по справі № 440/17653/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова