ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 361/5756/20
провадження № 61-7718св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,                                
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Броварська міська рада Київської області, відділ надання адміністративних послуг Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області, Комунальне підприємство Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області,
третя особа - Приватне акціонерне товариство «Броварський завод залізобетонних конструкцій», 
розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21  жовтня 2022 року у складі судді Сердинського В. С. та постанову Київського апеляційного суду від 26  квітня 2023  року у складі колегії суддів:Голуб С. А., Соколової В. В., Таргоній Д. О., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст вимог позову 
У серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Броварської міської ради Київської області, відділу надання адміністративних послуг Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області, Комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП Броварської міської ради «Броварське БТІ»), Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Броварський завод залізобетонних конструкцій» (далі - ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»), про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у серпні 2010 року на підставі спільного рішення адміністрації ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» (назву якого у подальшому було змінено на ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій») та профспілкового комітету підприємства позивачу на сім`ю з двох осіб було надано кімнату № НОМЕР_1, яка розташована в гуртожитку по АДРЕСА_1 , видано безстроковий ордер та укладено договір найму житлового приміщення.
Позивач та його неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та постійно проживають у гуртожитку по АДРЕСА_2 , своєчасно вносять плату за надані житлово-комунальні послуги.
Гуртожиток знаходиться у комунальній власності територіальної громади                  м. Бровари Київської області.
Позивач та члени його сім`ї перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Броварської міської ради Київської області на отримання житла з 02 червня 2015 року.
26 червня 2020 року він звернувся до відповідачів із заявою про приватизацію житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_3 , та передачу її у спільну часткову власність.
Однак, у задоволенні його заяв та звернень було відмовлено та надано формальні відповіді.
Позивач вважає такі дії та бездіяльність відповідачів незаконними та такими, що грубо порушують його житлові права та права членів його сім`ї, що гарантовані Конституцією України, Житловим кодексом України та іншими нормами чинного законодавства України.
Посилаючись на викладені обставини та уточнивши в подальшому позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд: 
- визнати дії та бездіяльність відповідачів незаконними та протиправними;
- визнати незаконним та скасувати рішення Броварської міської ради                                      № 546-28-07 від 11 травня 2017 року «Про закріплення на праві господарського відання за ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» гуртожитку по АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Броварську міську Раду Київської області, КП Броварської міської Ради «Броварське БТІ» провести технічну інвентаризацію та виготовити технічний паспорт на житлове приміщення - кімнату № НОМЕР_1 , жилою площею                     12 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ;
- зобов`язати Броварську міську Раду Київської області прийняти рішення та видати Ордер серії Б на житлове приміщення, кімнату № НОМЕР_1, жилою площею                 12 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ;
- скасувати рішення Броварської міської Ради Київської області, органу приватизації відповідача Броварську міську Раду Київської області про відмову в приватизації житлового приміщення кімнаті АДРЕСА_5 ;
- зобов`язати Броварську міську Раду Київської області, орган приватизації Броварської міської Ради Київської області прийняти рішення та провести приватизацію кімнати АДРЕСА_6 , передавши кімнату в приватну власність в рівних частинах.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про зобов`язання Броварської міської ради Київської області та органу приватизації Броварської міської ради Київської області прийняти рішення та провести приватизацію кімнати в гуртожитку на ім`я позивача, суд першої інстанції виходив з того, щопісля того, як рішенням Броварської міської ради Київської області                                        № 364-11-08 від 26 серпня 2021 року розірвано договір від 11 липня 2017 року «Про закріплення (передачу) майна, що є власністю територіальної громади                   м. Бровари на праві господарського відання», яким гуртожиток було передано у повне господарське відання ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» та визнання рішення Броварської міської ради Київської області № 546-28-07 від 11 травня 2017 року «Про закріплення на праві господарського відання за ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» таким, що втратило чинність, Броварська міська рада Київської області на цей час не прийняла на своїй сесії у межах її компетенції та її дискреційних повноважень відповідне рішення про подальше використання вищевказаного гуртожитку, зокрема про передачу його під приватизацію окремих жилих приміщень, що є необхідним на виконання приписів пункту 5 частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» і є обов`язковою передумовою для подальшого набуття у власність в порядку приватизації окремого приміщення у гуртожитку.
Тому подальше розпорядження гуртожитком по АДРЕСА_1 , який перебуває у комунальний власності, в тому числі і приватизація окремих взятих жилих приміщень у гуртожитку, до прийняття радою відповідного рішення, є передчасними.
Також суд врахував, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що він, звертаючись до відповідачів з відповідною заявою, представив усі необхідні документи на підтвердження свого права на приватизацію кімнати                              АДРЕСА_7 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Броварської міської ради Київської області прийняти рішення та видати Ордер серії Б на житлове приміщення кімнату № НОМЕР_1, жилою площею 12 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , та зобов`язання Броварської міської ради Київської області, КП Броварської міської Ради «Броварське БТІ» провести технічну інвентаризацію та виготовити позивачу технічний паспорт на спірне житлове приміщення, суд виходив з того, що вказані дії (видача ордеру та проведення технічної інвентаризації і виготовлення технічного паспорту на житлове приміщення) мають бути виконані в процесі прийняття рішення про передачу житла у власність в порядку приватизації і такі дії є технічною процедурою на стадії прийняття рішення щодо передачі приміщення в порядку приватизації. 

Крім цього, суд вказав, що з додатку 9 до заяви ОСОБА_1 про передачу в приватну власність жилого приміщення в гуртожитку № 9-5-П-1012 від                           24 червня 2020 року вбачається, що такий ордер позивачу вже було видано і він знаходиться у Броварській міській раді Київської області, а отже позивач не позбавлений права самостійно отримати його оригінал, дублікат, що має силу оригіналу, чи належним чином завірену копію.
Також суд першої інстанції звернув увагу на те, що згідно з абзацом 2 пункту      26 розділу І «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року                  № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186) технічна інвентаризація може бути проведена лише за заявою органу (установи, підприємства або організації - балансоутримувача), уповноваженого управляти комунальним майном, яким ОСОБА_1 не є.
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Броварської міської ради № 546-28-07 від 11 травня                             2017 року «Про закріплення на праві господарського відання за ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» гуртожитку по вул. Гагаріна, 12-А у м. Бровари, Київської області, суд виходив з того, що рішенням Броварської міської ради Київської області № 364-11-08 від 26 серпня                          2021 року оскаржуване рішення Броварської міської ради № 546-28-07 від 11 травня 2017 року визнано таким, що втратило чинність.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції,    ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 26  квітня 2023  року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2022 року - без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а передбачених законом підстав для скасування рішення місцевого суду при апеляційному розгляді не встановлено.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У травні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2022  року та постанову Київського апеляційного суду від 26  квітня 2023  року.
В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити позов.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, а також без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Доводи інших учасників справи
 
20 липня 2023 року від Броварської міської ради Броварського району Київської області до Верховного Суду надійшов відзив, у якому відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
11 липня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2024 року у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_3 справу № 361/5756/20 розподілено колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до довідки ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» № 216 від 11 серпня 2015 року ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2 зареєстровані в гуртожитку по АДРЕСА_1 (без зазначення конкретної кімнати).
Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1.12.3-15/79 від 05 січня 2022 року ОСОБА_2 зареєстрований в гуртожитку по АДРЕСА_1 (без зазначення конкретної кімнати).
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 08 від 25 січня 2022 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у виконкомі міської ради з 02 червня 2015 року та внесений до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Згідно акту обстеження житлових умов, складеного депутатом ОСОБА_4                        14 лютого 2022 року, встановлено, що зі слів заявника, в гуртожитку, а саме в кімнаті № НОМЕР_1 мешкає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до актів обстеження житлових умов від 16 листопада 2021 року,                 30 січня 2022 року, складених комісією у складі мешканців гуртожитку засвідчено осіб, які проживають в кімнатах №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5. В кімнаті                        № НОМЕР_1 проживають: ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 станом на 23 червня 2020 року нерухомого майна не зареєстровано.
Відповідно до заяви № 9-5-П-900 від 05 червня 2020 року ОСОБА_1 звертався до Броварської міської ради Київської області з проханням провести технічну інвентаризацію та виготовити технічний паспорт на кімнату АДРЕСА_3 .
Листом № 9-7-565 від 23 червня 2020 року  ОСОБА_1 було надано відповідь, якою з посиланням на положення чинного законодавства повідомлено, що виконавчий комітет Броварської міської ради не має правових підстав для розгляду питання щодо проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорту на кімнату АДРЕСА_3 , у тому числі і з тієї підстави, що відповідно до рішення Броварської міської ради Київської області від 26 грудня 2013 року                      № 1121-41-06 гуртожиток знаходиться у повному господарському віданні ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій». У свою чергу ПАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» не зверталося з заявою на розгляд сесії щодо визначення статусу даного гуртожитку.
Відповідно до заяви від 05 червня 2020 року  ОСОБА_1 звертався до Відділу надання адміністративних послуг Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області з проханням провести технічну інвентаризацію та виготовити технічний паспорт на кімнату АДРЕСА_3 .
Листом № 04-22/33 від 17 червня 2020 року  ОСОБА_1 було надано відповідь, якою повідомлено, що через Відділ надання адміністративних послуг Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області послуга про виготовлення технічного паспорта на нерухоме майно не надається.
Відповідно до заяви від 05 червня 2020 року (вх. № 1)  ОСОБА_1 звернувся до КП Броварської міської ради «Броварське БТІ» з проханням провести технічну інвентаризацію та виготовити технічний паспорт на кімнату АДРЕСА_3 .
Листом № 3 від 12 червня 2020 року  ОСОБА_1 було надано відповідь про те, що відповідно до абзацу 2 пункту 26 розділу І «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186), технічну інвентаризацію можна здійснювати тільки за заявою органу уповноваженого управляти комунальним майном. Крім того повідомлено, що у технічному паспорті будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1 від 01 березня 2017 року кімната № НОМЕР_1 не вказана.
Відповідно до заяви № 9-5-П-1012 від 24 червня 2020 року ОСОБА_1 звертався до Броварської міської ради Київської області з проханням оформити у приватну власність кімнату АДРЕСА_3 .
Листом № 9-7-696 від 22 липня 2020 року  ОСОБА_1 було надано відповідь якою повідомлено, що наразі готується проект рішення Броварської міської ради Київської області «Про передачу у приватну власність жилого приміщення в гуртожитку» та зазначене питання буде розглянуте на черговому засіданні сесії Броварської міської ради Київської.
Згідно з заявою від 30 червня 2020 року ОСОБА_1 звертався до Відділу надання адміністративних послуг Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області з проханням оформити в приватну власність кімнату АДРЕСА_3 .
Листом № 04-22/486 від 13 липня 2020 року ОСОБА_1 було надано відповідь якою повідомлено, що наразі готується проект рішення Броварської міської ради Київської області «Про передачу в приватну власність жилого приміщення в гуртожитку» та зазначене питання буде розглянуте на черговому засіданні сесії Броварської міської ради Київської.
Рішенням Броварської міської ради Київської області № 1951-80-07 від 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 та його сину ОСОБА_2 відмовлено в задоволені прохання щодо передачі в приватну (спільну часткову) власність жилого приміщення в гуртожитку по АДРЕСА_1 , яке вони займають та зазначено, що відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» органи місцевого самоврядування у житловий сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках приймають рішення про надання відповідним житловим комплексам статусу «гуртожиток» і одночасно про надання дозволу на приватизацію житла і нежилих приміщень таких гуртожитків відповідно до цього закону.
Встановлено, що станом на момент звернення із заявою про приватизацію та відмови у задоволенні вказаного прохання рішення щодо визначення статусу гуртожитку по АДРЕСА_1 не приймалося.
Відповідно до пункту 18 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян» до органу приватизації громадяни надають відповідний перелік документів. До органу приватизації ОСОБА_1 не надав: копію ордеру на житлову площу в гуртожитку, копію договору найму на житлову площу в гуртожитку, в довідці про реєстрацію місця проживання вказана не повна адреса - відсутня нумерація кімнати.
На підставі рішення Броварської міської ради Київської області від 11 травня 2017 року № 546-28-07 «Про закріплення на праві господарського відання за ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» гуртожитку по АДРЕСА_1 » вищевказаний гуртожиток знаходився в повному господарському віданні ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» про що 11 липня 2017 року укладено договір між Броварською міською радою Київської області та ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій», посвідчений приватним нотаріусом Писаним В. Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1409.
Відповідно до рішення Броварської міської ради Київської області № 364-11-08 від 26 серпня 2021 року розірвано договір від 11 липня 2017 року «Про закріплення (передачу) майна, що є власністю територіальної громади                             м. Бровари на праві господарського відання», який було укладено між Броварською міською радою Київської області та ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій», посвідчений приватним нотаріусом Писаним В. Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1409. Рішення Броварської міської ради Київської області № 546-28-07 від 11 травня 2017 року «Про закріплення на праві господарського відання за ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»», визнано таким, що втратило чинність.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У частинах першій, другій статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
За правилами статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.
У частині третій статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
 
Зазначені норми є загальними, оскільки відсилають до спеціального законодавства.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.
 
Статтею 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.
 
Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» прийняття гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальної громади здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою).
 
Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом та відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, а саме:
 
а) залишити житловий комплекс гуртожитку у статусі гуртожитку та дозволити приватизацію його жилих і нежилих приміщень. У такому разі здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями в порядку, передбаченому цим Законом;
 
б) надати цілісному майновому комплексу статус «соціальне житло» та не дозволяти приватизацію його жилих приміщень. У цьому випадку приватизація житлових приміщень гуртожитку не здійснюється (у тому числі й у випадках, передбачених цим Законом), а колишнім законним мешканцям гуртожитку, за їх згодою, надається відповідне соціальне або інше житло;
 
в) перепрофілювати гуртожиток та використовувати цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку за іншим призначенням. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством;
 
г) знести цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку та вжити заходів щодо будівництва на звільненій земельній ділянці соціального житла або продажу земельної ділянки на аукціоні згідно із земельним законодавством. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством;
 
ґ) знести колишній гуртожиток (відповідний цілісний майновий комплекс) та вивільнити земельну ділянку з наступним її продажем на аукціоні. У цьому випадку особи, на яких поширюється дія цього Закону, підлягають переселенню в інше придатне для проживання людей житло, що належить на праві власності або на праві користування відповідній місцевій раді. Таким особам, за їх згодою, виконавчим органом місцевої ради може бути видана грошова компенсація за взяття ними (їх сім`ями) житла в оренду на певний строк (але не більше одного року). Розмір і порядок видачі зазначеної компенсації визначає кожна місцева рада самостійно відповідно до вимог чинного законодавства та виходячи із власних можливостей.
 
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.
 
Аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що право на приватизацію мешканцями гуртожитків може бути реалізоване лише при наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування - рішення відповідної ради.
 
Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» у статті 2 встановлено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
 
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
 
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
 
У справі, яка переглядається, встановлено, що після того, якрішенням Броварської міської ради Київської області № 364-11-08 від 26 серпня 2021 року розірвано договір від 11липня 2017 року «Про закріплення (передачу) майна, що є власністю територіальної громади м. Бровари на праві господарського відання», яким гуртожиток було передано у повне господарське відання ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій», та визнано рішення Броварської міської ради Київської області № 546-28-07 від 11 травня 2017 року «Про закріплення на праві господарського відання за ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» таким, що втратило чинність, Броварська міська рада Київської області не прийняла на своїй сесії в межах її компетенції та її дискреційних повноважень відповідне рішення про подальше використання вищевказаного гуртожитку.
 
Таким чином, на даний час відсутнє рішення відповідного органу місцевого самоврядування про передачу спірного гуртожитку, який знаходиться у комунальній власності, на приватизацію (про передачу у приватну власність мешканцям гуртожитку), що унеможливлює вирішення питань щодо приватизації окремих житлових приміщень у цьому гуртожитку як заявлених передчасно. 
 
З урахуванням наведеного, за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про те, що спірний гуртожиток підлягає приватизації, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування рішення Броварської міської ради Київської області, органу приватизації Броварської міської Ради Київської області про відмову ОСОБА_1 в приватизації житлового приміщення та зобов`язання Броварської міської ради Київської області та орган приватизації Броварської міської Ради Київської області прийняти рішення та провести приватизацію кімнати, передавши кімнату в приватну власність в рівних частинах, з огляду на їх передчасність.
 
Колегія суддів також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Броварської міської ради Київської області видати ОСОБА_1 ордер на житлове приміщення та зобов`язання Броварської міської ради Київської області та КП Броварської міської Ради «Броварське БТІ» виготовити технічний паспорт на кімнату № НОМЕР_1 , жилою площею 12 кв. м, яка розташована за адресою:                                 АДРЕСА_1 , оскільки вказані дії мають бути здійснені в процесі прийняття рішення про передачу житла у власність в порядку приватизації і такі дії є технічною процедурою на стадії прийняття рішення щодо передачі приміщення в порядку приватизації.
 
При цьому суди правильно звернули увагу на те, що такий ордер позивачу вже було видано і він знаходиться у Броварській міській раді Київської області, а отже останній не позбавлений права самостійно отримати його оригінал, дублікат, що має силу оригіналу, або належним чином завірену копію.
 
Колегія суддів також вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Броварської міської ради № 546-28-07 від 11 травня                    2017 року «Про закріплення па праві господарського відання за ПрАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій» гуртожитку по вул. Гагаріна, 12-А у м. Бровари Київської області, з огляду на те, що зазначене рішення на підставі рішення Броварської міської ради Київської області № 364-11-08 від                 26 серпня 2021 року визнано таким, що втратило чинність.
Доводи касаційної скарги наведених висновків судів не спростовують.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судове рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судами попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновків про застосування норм права у подібних спірних правовідносинах, які викладені у наведених постановах Верховного Суду є необгрунтованими, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Інші наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлених обставин справи та зводяться виключно до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте в силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994  року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від  27  вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 26  квітня 2023  року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                  Є. В. Коротенко
         
        А. Ю. Зайцев
         
        М. Ю. Тітов