ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

30 травня 2024 року 	м.Суми	

Справа №592/15281/23 
Номер провадження 22-ц/816/839/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Рибалки Олексія Костянтиновича 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2023 року, у складі судді Онайка Р.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 20 грудня 2023 року, 

                                                             в с т а н о в и в :

10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з одним із батьків.
Свої вимоги мотивував тим, що з 04 вересня 2010 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , мають спільних дочок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із 2020 року між подружжям втрачено почуття любові та поваги, на даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дочка ОСОБА_4 проживає з батьком, знаходиться на його утриманні та виявляє бажання проживати з ним після розірвання шлюбу, дочка ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.
Просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, залишити дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом з батьком, залишити дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживати разом з матір`ю.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з одним з батьків задоволено частково.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04 вересня 2010 року Відділом РАЦС Щорського районного УЮ Чернігівської області, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 , актовий запис №65, розірвано.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Рибалка О.К., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині вирішення питання про залишення дочки проживати з батьком після розірвання шлюбу, навести відповідні мотиви та доповнити резолютивну частину рішення по справі №592/15281/23 абзацом наступного змісту: «Залишити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом з батьком, ОСОБА_1 ». 
Не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту проживання дочки сторін ОСОБА_2 разом з батьком у м. Сновськ Чернігівської області, з посиланням на зміну місця реєстрації дитини менше ніж за місяць до звернення до суду з позовом та її навчання в гімназії у м. Суми. Вказує, що для реєстрації місця проживання дитини потрібна згода батьків, тому реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою відбулася відразу після повернення з Німеччини матері дитини – відповідачки ОСОБА_1 і яка у відзиві на позов визнала, що дочка ОСОБА_4 проживає разом з батьком, підтримала позицію позивача залишити дочку проживати з ним. Зазначає, що факт реєстрації місця проживання жодним чином не впливає на факт проживання чи не проживання особи за певною адресою.  
Вважає, що бажання малолітньої дочки ОСОБА_2 висловлене її батьком у судовому засідання і враховуючи виїзд матері з меншою дочкою на постійне місце проживання до Німеччини, позивач діє саме в інтересах дочки. 
Доводить відсутність між сторонами спору щодо визначення місця проживання дітей, тому при ухваленні рішення про розірвання шлюбу суд може одночасно вирішити питання з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти. Клопотання позивача у прохальній частині позовної заяви щодо залишення дочки ОСОБА_4 проживати з батьком після розірвання шлюбу не є окремою позовною вимогою, а є його позицією, висловленою з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини при розірванні шлюбу між батьками і яка може бути розглянута судом за відсутності спору між ними. 
Рішення суду в частині задоволення позову про розірвання шлюбу не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13,  ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до апеляційного суду не надійшов.
         Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Рибалки О.К., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає. 
Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК  України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом РАЦС Щорського районного УЮ Чернігівської області, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с. 9)
Від шлюбу сторони мають дочок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).
За інформацією Витягів з реєстру Сумської територіальної громади дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована разом з відповідачкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , з 14 березня 2019 року (а.с. 12, 13). 
Дочка сторін ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21 вересня 2023 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14), і ця адреса зазначена позивачем (батьком) у позові, як своє зареєстроване місце проживання та є його місцем проживання згідно з паспортних даних (а.с. 4-5).
Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.
Відмовляючи у вирішенні питання про залишення дочки сторін ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання їх шлюбу, проживати з батьком, а дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, за відсутності спору між батьками про визначення місця проживання дітей, суд першої інстанції вказав про відсутність належних доказів проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з батьком та не врахування думки самої дитини щодо цього питання.  
Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55).
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 , а неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати разом з батьком, ОСОБА_1 , а дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 . 
При цьому, позивач наголошував на тому, що на час подання позову дочка ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а дочка ОСОБА_4 проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, спір між сторонами щодо визначення місця проживання дітей відсутній.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не звертався до суду з позовною вимогою про визначення місця проживання дітей.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 визнала позов у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення судом позовних вимог та залишення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом з батьком ОСОБА_1 (а.с. 26).
У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
Верховний Суд у постанові від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22) вказав, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду при розгляді цієї справи із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення проживати дитини з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував місце проживання дитини, не визначаючи та не змінюючи його.
Реєстрація місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Така згода може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.
Виходячи з викладеного, факт реєстрації місця проживання дочки сторін ОСОБА_2 з 21 вересня 2023 року за адресою місця проживання батька, підтверджує відсутність заперечень з боку матері ОСОБА_1 на проживання дитини з батьком. 
Враховуючи особливості організації освітнього процесу в Україні під час дії воєнного стану та запровадження у навчальних закладах дистанційної форми навчання, проживання дочки сторін ОСОБА_4 разом з батьком у Чернігівській області не виключає можливість її навчання у гімназії м. Суми. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши відсутність спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей, дійшов помилкового висновку про неможливість вирішення питання про залишення проживання дітей сторін разом з кожним із батьків одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення, керуючись нормами  п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення та доповнити абзацом про залишення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом з батьком, ОСОБА_1 .
На відшкодуванні судових витрат за апеляційний розгляд представник ОСОБА_1 – адвокат Рибалка О.К. не наполягав.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст.  381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Рибалки Олексія Костянтиновича задовольнити.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2023 року в оскаржуваній частині змінити в частині мотивів та доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту:
«Залишити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом з батьком, ОСОБА_1 ».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  
      
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина