Справа № 347/141/24 
Провадження № 22-ц/4808/595/24 
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого  Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів:            Луганської В.М., Василишин Л.В.
секретаря         Кузів А.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 13 лютого 2024 року, постановлене в складі судді Крилюк М.І. в м. Косові у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про збільшення розміру аліментів на утримання дітей,
ВСТАНОВИВ:
У   січні 2024 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до  ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Косівського районного суду від 26.12.2022 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1600 грн щомісячно до досягнення ними повноліття та на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 1600грн. щомісячно до закінчення нею навчання. На даний час діти потребують значно більшого догляду та фінансового забезпечення, а також змінився прожитковий мінімум установлений державою для дітей відповідного віку. Відповідач на даний час працює, а тому має можливість належним чином утримувати своїх дітей та сплачувати аліменти у більшому розмірі. Просить збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі по 5000 грн щомісячно до досягнення ними повноліття, а також ОСОБА_5 в розмірі по 5000 грн щомісячно до закінчення нею навчання.
Рішенням Косівського районного суду від 13 лютого 2024 року позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів та стягувато з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 3000 (три тисячі) грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, а також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 3000 (три тисячі) грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення нею навчання.
Стягнення аліментів розпочати з дня набрання рішенням законної сили. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову та стягнення з нього по 1800 грн аліментів на утримання дітей щомісячно, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що на даний момент не працює та не має постійного заробітку, його матеріальний стан погіршився, сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не спроможний. Крім того, на його утриманні перебуває батько ОСОБА_6 , який часто хворіє та потребує догляду. 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. 
За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав. 
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
       Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, матеріальне становище ОСОБА_2 на даний час змінилося та аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей в розмірі по 1600грн. щомісячно не вистачає, таким чином слід збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 3000грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, а також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 3000грн. щомісячно до закінчення нею навчання
Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Виконавчим листом від 15 серпня 2923 року на підставі рішення Косівського районного суду від 26.12.2022 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1600 грн щомісячно до досягнення ними повноліття та на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 1600 грн щомісячно до закінчення нею навчання (а.с.8-9).
Заочним рішенням Косівського районного суду від 02 березня 2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано(а.с.4-7)
Згідно довідки від 13.09.2023р. ОСОБА_2 прийнята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.16).
Згідно довідки Київського університету ім.Бориса Грінченка встановлено, що ОСОБА_5 є студенткою ІІ курсу. Термін закінчення навчання 30.06.2026р.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. 
Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивач посилалась на те, що у платника аліментів змінився матеріальний стан, зокрема, після ухвалення рішення про стягнення 1600 грн аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та утримання повнолітньої дидини, яка продовжує навчання.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивач не надала суду жодних доказів того, як передбачено ст.192 СК України, що її майновий стан погіршився настільки та покращився майновій стан відповідача, що дозволяє останньому виплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визначений судовим рішенням. Зокрема, у матеріалах справи відсутні бідь-які докази про доходи сторін та покращення у зв`язку з цим матеріального становища відповідача.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).
Крім цього, відповідачем подано суду довідку №247 від 04.03.2024 про те, що він перебуває у трудових відносинах «ВП «Запорізька АЕС», на якій з 21.11.2022 року оголошено вимушений простій не звини працівників (а.с.57). 
Відтак, суд першої інстанції, задовольняючи частково позов дійшов помилкового висновку, що у даному випадку наявні підстави для задоволення позову, оскільки не доведенням позивачем погіршення її майнового стану та покращенням майнового стану платника аліментів, що дозволяє йому їх сплачувати у більшому розмірі ніж визначеному судом розмірі.
Така правова позиція узгоджується з постановою від 28 травня 2021 року (справа № 715/2073/20) Верховного Суду у відповідності до якої: «встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення її майнового стану та покращення майнового стану, що є підставою для збільшення розміру аліментів».
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо доводів про збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, то Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Отже, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).
Разом з тим, ураховуючи, що ОСОБА_1 не заперечує про збільшення розміру аліментів з 1 600 грн на 1 800 грн на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно та погоджується сплачувати зазначену суму, таким чином в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції як таке, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з допущенням порушення норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухвалення нового про збільшення розміру аліментів та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1800 грн на кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття та на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1 800 грн, щомісячно на період навчання доньки, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. 
Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 1610 ( одна тисяча шістсот десять ) 40 грн сплачений за подання апеляційної скарги, необхідно компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, колегія суддів вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Косівського районного суду від 13 лютого 2024 року скасувати й ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про збільшення розміру аліментів на утримання дітей задовольнити частково.
Збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1800 грн на кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття та на утримання ОСОБА_5   ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1 800 грн, щомісячно на період навчання доньки, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Стягнення аліментів розпочати з дня набрання рішенням законної сили.
Судові витрати понесені ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги у розмірі 1610 ( одна тисяча шістсот десять ) 40 грн компенсувати за рахунок Державного бюджету у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її підписання і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений 03 червня 2024 року.

Судді:                                                                        В.Д.Фединяк
                                                                       В.М.Луганська 
Л.В.Василишин