П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 569/25414/23
Провадження № 22-ц/4815/605/24

Головуючий у Рівненському міському суді
Рівненської області: суддя Панас О.В.
Ухвалу суду першої інстанції постановлено: 
о 16 год. 15 хв. в м. Рівному 

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
в с т а н о в и в :
       У грудні 2023 року ОСОБА_1 пред`явила до ОСОБА_2 позов про зміну способу стягнення аліментів.
       Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначено її розгляд з викликом сторін.
       Згодом представником ОСОБА_2 - адвокатом Вотавою І.Л. заявлено клопотання про зупинення у справі у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .
       Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області 18 березня 2024 року провадження у справі зупинено.        
       Суд дійшов такого висновку, зважаючи на те, що ОСОБА_2 з 21 листопада 2023 року виконує бойові завдання у складі діючого угруповання військ Сил оборони держави, а саме вибув у відрядження у оперативно-тактичне угруповання "Волинь" з 05 березня 2021 року для виконання бойових завдань. Відтак, задля дотримання положень Цивільного процесуального кодексу України, принципів доступу до правосуддя, повноти, всебічності та об`єктивності, враховуючи, що продовжено воєнний стан, суд вважав, що провадження у справі потрібно зупинити.
       На судове рішення ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та порушенні норм процесуального права.
       На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що наявна в матеріалах справи копія витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05 березня 2024 року № 67 про відрядження ОСОБА_2 з 5 березня 2024 року в оперативно-тактичне угрупування "Волинь" для виконання бойових завдань, не може бути достатньою і переконливою підставою для зупинення провадження у справі. Зверталася увагу на те, що розгляд справи стосується захисту, насамперед, найкращого забезпечення прав та інтересів спільних доньки та сина сторін справи. Також міським судом не враховано, що зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного і об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи. Однак у суді першої інстанції представництво інтересів відповідача здійснює адвокат Вотава І.Л. Отже, відповідач реалізував своє процесуальне право на участь у судовому процесі через свого представника адвоката, чим забезпечив дотримання таких основоположних принципів цивільного судочинства як рівність учасників судового процесу, змагальність сторін, диспозитивність. Вказувалося також про те, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
       З наведених підстав просила ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       У поданому відзиві представник відповідача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
       Вважала, що обставина, яка спонукала до зупинення провадження в справі, доведена належними доказами. Так, згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 №86 від 05 березня 2024 року військова частина переведена на воєнний стан, а особовий склад залучається до виконання бойових (спеціальних) завдань. Довідкою №129 від 22 січня 2024 року, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , встановлено, що ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині та з 21 листопада 2023 року виконує бойові (спеціальні) завдання у складі діючого угрупування військ Сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України. Зі змісту наказів Військової частини НОМЕР_1 від 16 листопада 2022 року №314, 28 лютого 2023 року №61, 21 червня 2023 року № 179, 19 вересня 2023 року №274, 21 листопада 2023 року №337 видно, що особовий склад військової частини, зокрема ОСОБА_2 , залучається до виконання бойових (спеціальних) завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. При цьому відповідач повертаючись із відряджень приступає по виконання службових обов`язків. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05 березня 2024 року № 67 підтверджується перебування відповідача у відрядженні та виконання бойових завдань. Цей наказ виконується по теперішній час. Крім того, ОСОБА_2 є учасником бойових дій, про що свідчить відповідне посвідчення. Покликалась також на те, що правильність вчиненої процесуальної дії ґрунтується на усталеній судовій практиці, викладеній, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19, постановах від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17, від 21 грудня 2022 року в справі №456/2541/19, від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц, від 17 січня 2023 року №501/1699/17 та від 29 листопада 2022 року в справі №466/5393/22.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
       Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
       Пунктом 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
       Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
       Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
       Повно і правильно встановивши обставини справи та застосувавши при вирішенні процесуального питання норми права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано зупинив провадження у справі, позаяк відповідач виконує бойові завдання у відрядженні в оперативно-тактичному угрупованні "Волинь".
       Цю обставину не спростовано позивачем, а суд діяв з урахуванням імперативності приписів частини першої статті 251 ЦПК України.
       При цьому зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом і учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом повідомлення суду про усунення обставин, що викликали його зупинення.
       Враховується також те, що предметом спору є вимога про зміну способу стягнення аліментів, тобто суд не вирішує питання про стягнення аліментів вперше, відтак відповідне утримання, яке визначене судовим рішенням та на яке мають право діти та той із подружжя з ким вони проживають, відповідач надає.
       Згідно з ч. 3 ст. 252 ЦК України суд не зупиняє провадження у справі у випадках, встановлених п.п. 1-3 ч.1 цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника. 
       Однак таке виключення не може бути застосоване при вирішенні спірного процесуального питання, адже суд зупинив провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, де встановлено безальтернативний обов`язок суду зупинити провадження, а не його право.

       Правильність застосування п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України у разі безпосереднього виконання стороною бойових завдань ґрунтується на усталеній судовій практиці, зокрема, тотожні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 456/2541/19, від 29 листопада 2023 року в справі №466/5393/22, від 29 лютого 2024 року в справі № 149/9/23, ухвалі від 29 серпня 2022 року в справі 461/5209/19.
       Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали, позаяк зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм законодавства на власний розсуд, що, зокрема, суперечить встановленій практиці Верховного Суду.
       Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27 вересня 2001 року, п. 32).
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
       Спонуканням для залишення оскаржуваної ухвали без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, 
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2024 року – без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                         С.В. Хилевич

Судді:                                                                 Н.М. Ковальчук

С.О.Гордійчук