П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/27415/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Єфіменко Ольга Володимирівна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
20 червня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2023 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000445/2 від 30.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2023/002495 від 30.06.2023.
Позовні вимоги обґрунтував посиланням на протиправність оспорюваних рішень, оскільки для митного оформлення товару митному органу були надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість такого товару. На переконання позивача, рішення митниці про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки митним органом не наведено підстав, що у достатній мірі свідчили б про свідоме заниження декларантом митної вартості.             
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року позов  задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000445/2 від 30.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002495 від 30.06.2023, прийняті Волинською митницею.
Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 199 (п`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Зазначає, що під час митного оформлення встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, а тому у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів. Звертав увагу на те, що у ході проведення консультацій декларант на вимогу митного органу не надав додаткових документів, що підтверджували б числове значення визначеної ним митної вартості товарів, а тому митним органом самостійно визначена митна вартість товарів за резервним методом. 18.07.2023 на адресу Волинської митниці від ФОП ОСОБА_1 було надіслано листи б/н «Щодо надання документів на підтвердження заявленої митної вартості у порядку статті 55 Митного кодексу України», однак відповідач надав відповідь, що додатково поданні документи не дають можливості впевнитись в правильності заявленої митної вартості товару та скасувати спірне рішення про коригування митної товару №UA205140/2023/000445/2 від 30.06.2023.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.04.2015 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та Millers Oils LTD (Великобританія) (постачальник) укладено контракт №06042015 (а.с.13-14), яким визначено, що предметом контракту є поставка мастил для техніки в асортименті, надалі по тексту "товар". Поставка здійснюється відповідно до замовлення покупця. Кожне замовлення укладається у формі специфікації, які є невід`ємною частиною цього контракту. У кожній специфікації сторони погоджують конкретний перелік товару та інші умови.
18.05.2023 року сторони контракту № 06042015 підписали специфікацію №38 за умовами якої постачальник зобов`язувався поставити ФОП ОСОБА_1 товар, а саме мастила за переліком на загальну суму 42 041,82 фунтів стерлінгів (а.с. 17).
23.05.2023 року ФОП ОСОБА_1 оплатив 21 020, 91 фунтів стерлінгів на користь Millers Oils LTD з призначенням платежу - передплата за контрактом 06042015 від 06.04.2015 згідно з копією платіжної інструкції № 1242 (а.с.18).
19.06.2023 року сторони контракту № 06042015 підписали зміни до специфікації №38 від 18.05.2023 в яких доповнили перелік мастил у наведеній специфікації на один пункт на суму 86,04 фунта стерлінгів та відповідно змінилась загальна сума до 42 127,86 фунта стерлінгів (а.с.19).
20.06.2023 року ФОП ОСОБА_1 оплатив 21 106,95 фунта стерлінгів на користь Millers Oils LTD з призначенням платежу - передплата за контрактом 06042015 від 06.04.2015 згідно з копією платіжної інструкції № 1269 (а.с.20).
08.06.2017 року ФОП ОСОБА_1 (замовник) уклав контракт № 08062017 з Forklift Group Sp.z o.o. (Польща) (виконавець) про надання транспортно - експедиторських послуг з організації перевезень вантажів у міжнародному сполученні (а.с.21-23).
20.06.2023 року між ФОП ОСОБА_1 та Forklift Group Sp.z o.o. (Польща) підписано договір-заявку на перевезення №90 до договору на перевезення № 08062017 від 08.06.2017 про доставку вантажу з Великобританії м. Бріджхаус до Польщі м. Люблін, з ставкою за перевезення 1700 євро (а.с.26).
28.06.2023 року декларантом ФОП ОСОБА_1 подано МД 23UA205140051110U0 від 28.06.2023 на товари: «Моторні оливи, з сумарним вмістом суміші нафти або нафтопродуктів (вуглеводів), одержаних з бітумінознихмінералів, більше 70% в якості основного компоненту, без вмісту дисульфіду молібдену: Multifleet 10w40 / Multifleet 10w40 моторне мастило 20л каністра -200шт….»; «Гідравлічні оливи, які містять 70 мас.% або більше нафтопродуктів, застосовується в гідравлічних системах промислового обладнання, призначена для гідравлічних передач навантажувачів та екскаваторів: Millmax 46 Hydraulic Oil…»; «Оливи трансмісійні з сумарним вмістом нафти або нафтопродуктів (вуглеводів), одержаних з бітумінозних мінералів, більше 70% в якості основного компоненту, без вмісту дисульфіду молібдену…»; «Мастильні матеріали, призначені для зниження тертя між рухомими частинами машин, транспортних засобів, пристроїв: Не в аерозольній упаковці. Deltaplex…»; та перелік документів, визначених в гр. 44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», а саме:
- рахунок - фактура (інвойс) №SINV507828 від 21.06.2023;
- автотранспортна накладна б/н від 23.06.2023;
- супровідний документ Т1 23GB000060151AD236 від 24.06.2023;
- декларація про походження товару № SINV507828 від 21.06.2023;
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару - платіжні доручення №1242 від 23.05.2023 та №1269 від 20.06.2023;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TR2300118 від 27.06.2023;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 28062023-2 від 28.06.2023;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контратку) - специфікація №38 від 19.06.2023;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 06042015 від 06.04.2015;
- договір (контракт) про перевезення № 08062017 від 08.07.2017;
- договір (контракт) про перевезення № 90 від 20.06.2023;
- копія митної декларації країни відправлення № 23GB06X78895344010 від 23.06.2023.
Як пояснює митний орган під час опрацювання вказаних документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР. Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011.
Відповідач зробив висновок, що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України за МД 23UA205140051110U0 від 28.06.2023, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності.
Зважаючи на викладене, інспектором митниці направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання у 10-ти денний термін додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості.
Декларантом на вимогу митниці надано: 1) додаткова угода №4 від 02.08.2022; 2) специфікація №38 від 18.05.2023; 3) додаткова угода №7 від 03.01.2020; 4) видаткові накладні від 11.05.2023 № 132303684, від 08.05.2023 № 132303530, від 01.06.2023 №132304419, від 03.05.2023 № 132303372, від 20.02.2023 №132301219, від 06.02.2023 № 132300845, від 30.05.2023 № 132304349, від 25.05.2023 № 132304200, від 25.05.2023 №132304200, від 23.05.2023 № 132304079, від 17.05.2023 № 132303853, від 24.05.2023 №132304133, від 23.05.2023 № 132304102, від 15.05.2023 № 132303748, від 18.05.2023 №132303947, від 05.04.2023 № 132302578, від 12.05.2023 № 132303718, від 29.05.2023 №132304273, від 07.06.2023 № 6306, від 29.05.2023 № 132304285; 5) калькуляція транспортних витрат від 29.06.2023 № 28062023-2/1; 6) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 29.06.2023 № В-1605; 7) некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) від 11.01.2023; 8) комерційна пропозиція б.н. від 21.06.2023. Листом від 29.06.2023 № 2906-3 повідомлено про відсутність інших додаткових документів.
У ході проведення митних формальностей, консультацій з декларантом позивача з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2023/002495 від 30.06.2023, якою повідомив ФОП ОСОБА_1 про відмову у митному оформленні товарів (а.с.69), а також прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000445/2 від 30.06.2023 (а.с.67) та обрано метод визначення митної вартості - резервний. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості товарів: товар №1- на рівні 3,71 дол. США/кг за МД№UA100100/2023/434798 від 09.06.2023; товар №2 - на рівні 3.05 дол. США/кг за МД №UA110130/2023/012377 від 20.06.2023; товар №3 – на рівні 4,98 дол.США/кг за МД №UA110130/2023/012377 від 20.06.2023.
Не погодившись із зазначеними рішеннями митного органу, позивач оскаржив їх до суду.
Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012.
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця /частина п`ята статті 58 Митного кодексу України/.
За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною п`ятою цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до частини шостої зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Водночас, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішень митного органу про відмову у митному оформленні товарів та коригування митної вартості товарів.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Системний аналіз наведених вище положень статті 54 Митного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
В ході митного оформлення у спірних відносинах відповідачем вказано, що подані до митного контролю документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та містять розбіжності, а саме:
- згідно рахунка-фактури від 21.06.2023 №SINV507828 умови поставки зазначені EXW, що суперечить умовам поставки, відповідно до гр. 20 МД – FCA RASTRICK;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.06.2023 №TR2300118 видана FORKLIFT GROUP, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 28.06.2023 №28062023-2 видана PACK-TRADE, що суперечить підпису та штампу перевізника, зазначеному в гр. 23 автотранспортної накладної від 23.06.2023 №б.н – JABUR-TRANS TRANSPORT SPEDYCJA;
- згідно з п.4.5 договору (контракту) про перевезення від 08.06.2017 №08062017 зазначено, що строк оплати – 30 банківських днів після підписання сторонами акту виконаних робіт, або шляхом передоплати, що суперечить умовам оплати, зазначеним в заявці на перевезення від 20.06.2023 №90 – 30 днів з дати отримання оригіналів CMR та фактури;
- згідно з п. 9.1 договору (контракту) про перевезення від 08.06.2017 №08062017 документ діє до 31.12.2017 та може бути продовжений на той же термін і на тих же умовах; документа, що підтверджує пролонгацію даного контракту та актуальність на 2023 рік не подано до митного оформлення;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 28.06.2023 №28062023-2 містить інформацію про транспортні витрати по маршруту до кордону України, однак відсутня інформація по митній території України, а саме про маршрут перевезення, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, його протяжність у кілометрах тощо;
- згідно з п. 9.5 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів від 06.04.2015 № 06042015 документ є чинним до 31 грудня 2016 року; документ, що підтверджує актуальність даного контракту не подано до митного оформлення;
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару від №1242 на суму 21 020,91 фунтів стерлінгів датується 23.05.2023, що передує виставленню доповнення до контракту (специфікації) №38 від 19.06.2023.
Вказане на думку відповідача призвело до обґрунтованих сумнівів в частині підтвердження складових митної вартості товару, адже до митного органу ніяких документів між фірмами PACK-TRADE та JABUR-TRANS TRANSPORT SPEDYCJA до митного контролю та оформлення не подавалися, взагалі яке відношення дані особи мають до поставки даного товару та чи усі числові значення додані до складових митної вартості.
Оцінюючи повідомлені митним органом обставини, колегія суддів враховує, що вони носять форму припущень та не можуть бути покладені в основу обґрунтування рішення про коригування митної вартості товарів.
Як пояснює представник позивача стосовно доводу митного органу, що в рахунку-фактурі від 21.06.2023 №SINV507828 умови поставки зазначені EXW, які суперечать умовам поставки, відповідно до гр. 20 МД – FCA RASTRICK, - згідно з відомостями, які зазначені у специфікації № 38 від 18.05.2023 та змінами від 19.06.2023 до специфікації №38 від 18.05.2023 – сторони домовились, що поставка товару відбуватиметься на умовах: «FCA RASTRICK», що повністю відповідає відомостям, які зазначені у гр. 20 митної декларації. Зазначає, що у рахунку-фактурі № SINV507828 від 21.06.2023, відносно умов поставки, зазначено (з англ.): «EX WORKS – Завантажено на транспортний засіб у Brighouse, HD6 3DP». *RASTRICK – назва району у місті Brighouse. Відтак, як вбачається із вищезазначеного, завантаження товару здійснено безпосередньо постачальником товару, а не ФОП ОСОБА_1 , що повністю узгоджується з умовами поставки: «FCA RASTRICK».
На думку ФОП ОСОБА_1 , постачальник товару, вказавши словосполучення «EX WORKS – Завантажено на транспортний засіб у Brighouse, HD6 3DP» виключно здійснив поетапну конкретизацію умов поставки «FCA RASTRICK»: 1) передача товару; 2) навантаження товару на транспортний засіб та постачальник товару також здійснив повне митне очищення товару у країні експорту (сплатив усі обов`язкові платежі для експорту), що повністю відповідає умовам «FCA RASTRICK», які обумовлені вищезазначеною домовленістю сторін. Відтак, оскільки товар, стосовно якого винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості, поставлений на умовах «FCA RASTRICK», як і було зазначено у гр. 20 Митної декларації, то, відповідно, вказана Волинською митницею розбіжність, є надуманою та фактично відсутньою, внаслідок чого прийняте рішення про коригування митної вартості - підлягає скасуванню.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи митного органу щодо умови поставки EXW в рахунку-фактурі від 21.06.2023 №SINV507828 (а.с. 28), яка суперечить умовам поставки, оскільки сторони домовились, що поставка товару відбуватиметься на умовах: «FCA RASTRICK». В рахунку-фактурі від 21.06.2023 №SINV507828 Millers Oils LTD (Великобританія) зазначено «EX WORKS – Завантажено на транспортний засіб у Brighouse, HD6 3DP», що не суперечить відомостям, які зазначені у гр. 20 митної декларації, адже відмінність між умовами поставки «FCA» та «EXW» в різному переліку та об`ємі витрат покупця щодо придбаного товару, оскільки при поставці на умовах EXW покупець додатково несе витрати по завантаженню товару на транспорт перевізника та по сплаті всіх обов`язкових платежів для товару на експорт в країни відправлення, а при умовах поставки FCA покупець несе лише витрати щодо перевезення товару від місця поставки.
Щодо того, що рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.06.2023 №TR2300118 видана Forklift Group Sp. Z o.o. на суму 1700 євро (а.с.32), документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 28.06.2023 №28062023-2 видана PACK-TRADE (а.с.33), що суперечить підпису та штампу перевізника, зазначеному в гр. 23 автотранспортної накладної від 23.06.2023 № б.н – JABUR-TRANS TRANSPORT SPEDYCJA, ФОП ОСОБА_1 зазначає, що вказана розбіжність пояснюється тим, що транспортування товару проходило в два етапи: 23.06.2023 – 27.06.2023 – транспортування товару здійснювалось за допомогою транспортно-експедиторської компанії Forklift Group Sp. Z o.o., яка, в свою чергу, надаючи послуги транспортного експедирування, залучила для безпосереднього перевезення товару компанію - JABUR-TRANS TRANSPORT SPEDYCJA – зазначене пояснює наявність відмітки вищезазначеної компанії у автотранспортній накладній. 27.06.2023 – 28.06.2023 - транспортування товару здійснювалось власними силами ФОП ОСОБА_1 – зазначене підтверджується відміткою, що міститься у автотранспортній накладній та довідкою №28062023-2 від 28.06.2023.
Так, відомості зазначені позивачем в підтвердження транспортно-експедиційних послуг відображені у копіях документів долучених до позовної заяви: договорі заявці на перевезення №90 від 20.06.2023 про замовлення позивачем у Forklift Group Sp. Z o.o. послуг з доставки вантажу із Brighouse, HD6 3DP (Великобританія) до Любліна (Польща); автотранспортній накладній, найменування і кількість вантажу у якій відповідає рахунку-фактурі № SINV507828 від 21.06.2023; акті №2706/02 від 27.06.2023 про здачу прийняття послуг з міжнародного транспортного перевезення по заявці №90 від 20.06.2023; рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.06.2023 №TR2300118 видана Forklift Group Sp. Z o.o.; довідці виданій PACK-TRADE про транспортні витрати №28062023-2 від 28.06.2023; калькуляції транспортних витрат до довідки №28062023-2 від 28.06.2023 (а.с.26, 30-34). Крім того, як видно з матеріалів справи, зазначена Волинською митницею компанія PACK- TRADE є лише торговою маркою під брендом якої здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 , тому суд вважає, що всі зазначені документи в сукупності підтверджують транспортно-експедиційні послуги позивача і вказані Волинською митницею розбіжності спростовані ними.
Щодо оплати товару, яка на думку митного органу суперечить умовам п. 4.5 договору (контракту) про перевезення від 08.06.2017 № 08062017, де зазначено, що строк оплати – 30 банківських днів після підписання сторонами акту виконаних робіт, або шляхом передоплати, що суперечить умовам оплати, зазначеним в заявці на перевезення від 20.06.2023 №90 – 30 днів з дати отримання оригіналів CMR та фактури, то колегія суддів зазначає, що в додатковій угоді № 5 від 12.06.2023 до контракту № 08062017 від 08.06.2017, сторони домовились внести зміни до п. 4.5. контракту та викласти його у наступній редакції: «Строк оплати – 30 банківських днів після підписання сторонами акту виконаних робіт, або шляхом передоплати, якщо інше не передбачено в заявці».
23.05.2023 ФОП ОСОБА_1 оплатив 21 020, 91 фунта стерлінгів на користь Millers Oils LTD з призначенням платежу - передплата за контрактом 06042015 від 06.04.2015 згідно з копією платіжної інструкції № 1242 (а.с.18).
19.06.2023 сторони контракту № 06042015 підписали зміни до специфікації №38   від 18.05.2023 в яких доповнили перелік мастил у наведеній специфікації на один пункт на суму 86,04 фунта стерлінгів та відповідно змінилась загальна сума до 42 127,86 фунта стерлінгів (а.с.19).
20.06.2023 ФОП ОСОБА_1 оплатив 21 106,95 фунта стерлінгів на користь Millers Oils LTD з призначенням платежу - передплата за контрактом 06042015 від 06.04.2015 згідно з копією платіжної інструкції № 1269 (а.с.20).
Колегія суддів звертає увагу, що питань щодо оплати не повинно виникати у митного органу так як оплата була здійснена шляхом передоплати, крім того - 18.05.2023 відбулося підписання специфікації № 38, 23.05.2023 – проведення часткової оплати, 19.06.2023 – внесення змін до специфікації № 38; 20.06.2023 – проведення остаточних розрахунків. Таким чином, той факт, що платіжний документ № 1242 датується 23.05.2023 є цілком логічним та таким, що відображає дійсні обставини справи.
Щодо того, що договір (контракт) про перевезення від 08.06.2017 №08062017 діє до 31.12.2017 але документа, що підтверджує пролонгацію даного контракту та актуальність на 2023 рік не подано до митного оформлення суд зазначає, що додатковою угодою № 4 від 02.08.2022 п. 9.1. цього контракту викладено в наступній редакції: «Термін дії Договору: встановлюється до 31 грудня 2022 р. У разі, якщо жодна з Сторін, в термін не менше ніж за 20 днів до закінчення терміну його дії, не повідомлять одна одну про бажання розірвати Договір, термін дії останнього вважається продовженим на кожен наступний календарний рік». За таких умов договору він є актуальним та діючим на 2023 рік.
Аналогічно із висновком митного органу щодо того, що згідно з п. 9.5 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів від 06.04.2015 № 06042015 документ є чинним до 31 грудня 2016 року; документ, що підтверджує актуальність даного контракту не подано до митного оформлення - відповідно до додаткової угоди № 7 від 03.01.2020 до контракту №06042015 від 06.04.2015 (а.с.15) сторони домовились внести зміни до п. 9.5. Контракту та викласти його у наступній редакції: «Контракт є чинним до 31 грудня 2021 р. Якщо жодна із Сторін за місяць до закінчення строку дії Договору не заявить про відсутність в неї наміру продовжувати його дію, Договір вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах». Отож, оскільки сторони не повідомляли одна одну про бажання розірвати контракт, контракт, відповідно, є актуальним та діючим на 2023 рік.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі №826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
У постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №420/14943/21 зазначено, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.
З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач у ході проведення митного оформлення не встановив фактів понесення позивачем додаткових витрат у зв`язку з придбанням товарів, заниження їх вартості в інший спосіб тощо, суд дійшов висновку про безпідставність рішень митного органу про коригування митної вартості ввезених позивачем товарів.
Доводи митного органу про заниження декларантом митної вартості товарів ґрунтуються виключно на припущеннях, що не підтверджені документально. Приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином обов`язок щодо доведення правомірності спірного рішення про коригування митної вартості товарів покладено на митний орган як на суб`єкта владних повноважень, однак відповідачем таких доказів суду не надано.
Отже, оскільки в ході судового розгляду належними доказами не спростовано твердження позивача, що надані для митного оформлення документи в сукупності підтверджують правильність визначення митної вартості імпортованого товару, підстави для висновку суду про те, що заявлена позивачем митна вартість товару є заниженою чи необ`єктивною, відсутні.
Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважє вірним висновок сулу першої інстанції про те, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару, а тому такі рішення належить визнати протиправними та скасувати, а позов ФОП ОСОБА_1 - задовольнити.
Відповідно до частини 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації, а тому картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002495 від 30.06.2023 так само належить визнанню  протиправною та скасуванню.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року відповідає.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.