Справа № 302/154/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        14 червня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача         – Кожух О.А.,
суддів                         – Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна, на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року (головуючий суддя Пухальський С.В.) у справі №302/154/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Позов мотивовано тим, що сторони з 14.07.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.01.2021 було розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю.
Зазначала, що відповідач відповідно до рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.05.2018 у справі №302/409/18 сплачує на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 1000 грн щомісячно на кожну дитину.
Вказувала, що добровільно аліменти в більшому розмірі відповідач сплачувати не бажає, участі у додаткових витратах на утримання дітей не бере, хоча має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж 1000 грн щомісячно на одну дитину, оскільки вже більше 9 місяців фактично проживає та працює за кордоном.
Зазначала, що з часу присудження аліментів погіршилася економічна ситуація в Україні, купівельна спроможність гривні зменшилася внаслідок інфляції, потреби дітей значно збільшилися, зокрема, середньомісячні витрати на утримання однієї дитини становлять біля 7000 грн, тоді як позивачка є непрацюючою, здійснює догляд за інвалідом ІІ групи, у зв`язку з чим отримує державну соціальну допомогу в розмірі 3106,80 грн та інших доходів не має.
Вважає, що матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки він працює за кордоном, а позивача, на утриманні якої перебувають двоє дітей, навпаки погіршлося.
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення кожною дитиною повновліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Змінено визначений рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.05.2018 у справі №302/409/18 розмір аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом присудження до стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн (дві тисячі гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення кожною дитиною повноліття.
В іншій частині вимог – відмовлено.
Відкликано виконавчий лист, виданий на виконання рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.05.2018 у справі № 302/409/18.
Вирішено питання про судові витрати.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гренджа В.Ю. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення місцевого суду скасувати частково та змінити рішення у частині визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що подані відповідачем докази про здійснення ним догляду за хворим батьком є неналежними, оскільки строк дії таких документів завершився. Так, вказує, що Висновок №3095 про необхідність догляду на непрофесійній основі, виданий 26.12.2022 ЛКК КНП «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області» батьку відповідача – ОСОБА_5 є недійсним, оскільки у висновку вказано, що такий дійсний протягом 12 місяців з часу видачі. Зазначає, що довідка Міжгірської селищної ради Закарпатської області №2809 від 30.12.2022 про те, що відповідач здійснює постійний сторонній нагляд за батьком ОСОБА_5 , який потребує постійного догляду, не заслуговує на увагу, оскільки така видана на підставі погосподарського обліку Міжгірської селищної ради, Висновку №3095 від 26.12.2022, Виписки із протоколу ЛКК №3095 від 26.12.2022, які є недійсними станом на час розгляду даної справи. Крім цього, звертає увагу, що вищенаведені документи були предметом доказування вимог заяви відповідача в порядку окремого провадження про встановлення факту здійснення постійного стороннього догляду з метою отримання відстрочки від мобілізації, які надалі в сукупності з рішенням місцевого суду від 09.12.2023 дозволили відповідачу у супроводі хворого батька, з метою лікування останнього за кордоном, виїхати за межі України. Вказує, що відповідачем не було повідомлено суд першої інстанції про те, що він не є єдиною дитиною у сім`ї, яка може здійснювати нагляд за хворими батьками, а також не надано доказів щодо суми витрат, які ним здійснюються на їх утримання, та що такі перешкоджають сплаті аліментів на користь позивача у розмірі більшому, ніж 2000 грн. Звертає увагу, що на вимогу державного виконавця відповідач невідкладно погасив заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.03.2024 становила 15169,70 грн, що свідчить, на думку апелянта, про отримання ним належного рівня доходів.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу – залишити без задоволення, а судове рішення – залишити без змін. Зазначає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану відповідача, які необхідні для вирішення питання про зміну розміру аліментів відповідно до вимог ст. 192 СК України. Вказує, що інфляція не є підставою для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Звертає увагу, що позивач не надала доказів на підтвердження своїх доходів на суму, яка перевищує 14 тисяч гривень щомісячно, а також доказів несення нею витрат у такому розмірі на утримання дітей сторін. Стверджує, що відповідач офіційно не працевлаштований, його доходи є мінливими, нестабільними і залежними від багатьох зовнішніх факторів, а також з часу визначення судом суми аліментів фактично не змінилися та становлять не більше 10 тисяч гривень.

Позиція апеляційного суду 

Згідно з вимогами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, шо позивачкою не надано належних та допустимих доказів зміни майнового стану відповідача та, відповідно, його можливості сплачувати аліменти у пред`явленому нею розмірі, однак, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд вважав за необхідне змінити розмір аліментв на утримання малолітніх дітей, стягнувши з відповідача аліменти на їх утримання в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, з огляду на наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.01.2021 у справі № 302/1287/20 (а.с.8).
Від шлюбу у сторін народилися діти: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом із матір?ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6, 7).
Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.05.2018 у справі № 302/409/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.04.2018 до їх повноліття. Рішення про стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про судові витрати. У решті вимог відмовлено (а.с.13-14).
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 17.09.2018 у справі № 302/409/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.05.2018 в частині відмови у стягненні аліментів на утримання дружини скасовано, та позовну вимогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у розмірі 800,00 грн, щомісяця до досягнення дитиною трьох років. У решті позовної вимоги відмовлено. Рішення суду першої інстанції в іншій частині вимог залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати (а.с.9-12).
Відповідно до довідки про розмір сплачених аліментів №912-24-11-35 від 02.02.2024, виданої Міжгірським відділом державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області, вбачається, що ОСОБА_1 отримала аліменти за період з 01.04.2023 до 01.10.2023 у сумі 12000 грн, які були сплачені ОСОБА_2 згідно з виконавчого листа №302/409/18 від 31.10.2018 (а.с.15).
Згідно довідки від 05.02.2024, виданої Управлінням соціального захисту населення Хустської РДА (Міжгірська дільниця), вбачається, що ОСОБА_1 здійснює догляд за інвалідом ІІ групи, у зв?язку із чим отримує щомісячну державну соціальну допомогу, розмір якої за період з серпня 2023 року до грудня 2023 року становив 3106,80 грн, а з січня 2024 року становить 3504 грн (а.с.16).
Відповідно до довідки №125 від 20.02.2024, виданої старостою Голятинського старостинського округу Івашко М.В., вбачається, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 разом зі своїми батьками: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.41).
Батько відповідача згідно Висновку №3095, виданого 26.12.2022 ЛКК КНП «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області», виписки із протоколу ЛКК №3095 від 26.12.2022 потребує постійного стороннього догляду у зв`язку із нездатністю до самообслуговування і надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (а.с.43, 44), який відповідно здійснюється відповідачем з 28.12.2022, що стверджується довідкою №2809 від 30.12.2022, виданою головним спеціалістом Міжгірської селищної ради Закарпатської області Юртин І.В. (а.с.42).
Відповідно до платіжних інструкцій на видачу готівки №0030 та №0031 від 19.03.2024 вбачається, що відповідачем було здійснено грошовий переказ на користь позивача у розмірі 4500 грн та 10700 грн.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
       
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.
Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, у статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти – одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, встановленого рішенням суду, зокрема, посилається на покращення матеріального стану відповідача, оскільки він фактично проживає та перебуває за кордоном.
Однак, вищенаведені позивачем доводи є безпідставними, оскільки не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.
Слід зазначити, що позивач як у відповіді на відзив на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі стверджує, що відповідачем не спростовано інформацію, яка відображена у довідці №100 від 14.02.2024, про його перебування за кордоном з 2022 року, однак колегія суддів звертає увагу, що така довідка не була долучена позивачем до матеріалів справи.
Крім цього, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача, а також доказів погіршення її матеріального стану, визначених статтею 192 СК України для збільшення встановленого розміру аліментів.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, її вимоги ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях та жодним чином не доведені належними та допустимими доказами.
Зокрема, позивач не довела, що відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я.
Крім цього, звертаючись до суду першої інстанції з позовом, ОСОБА_1 як на підставу для збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду, посилалася на погіршення економічної ситуації в Україні та, відповідно, зменшення купівельної спроможності гривні внаслідок інфляції, що призвело до збільшення витрат необхідних для забезпечення нормальної життєдіяльності дітей сторін. 
З приводу наведеного, колегія суддів зазначає наступне.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що аліменти на користь позивача стягнуто у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Згідно із ст. 16 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку.
Статтею 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.
З викладеного вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, повинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.
Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці (інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації (підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (абз. 4 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Отже, доводи позивача не є підставою для задоволення вимог про збільшення розміру аліментів, оскільки сам по собі факт зміни цін, наявності інфляції не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, у порядку, передбаченому чинним законодавством.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що відповідач у відзиві на позовну заяву позов визнав частково, що не заперечується ним у відзиві на апеляційну скаргу, погоджуючись сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі по 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно, що є більшим за мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, передбачений СК України. Рішення суду відпоідач не оскаржував, а у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити без змін. 
Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши часткове визнання відповідачем позову, дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та, відповідно, зміну визначеного рішенням суду розміру аліментів, збільшивши такий до 2000 грн на кожну дитину щомісячно.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.
Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст.375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст.374, ст. 375, ст. ст.381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна, – залишити без задоволення.
Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 14 червня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: