ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5239/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого:                    Бєлової Л.В.
суддів:                    Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військової частини НОМЕР_3 ) щодо видачі наказу про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі до 70000,00 грн. пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, визначеного у довідці військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 №4142 від 08.01.2023, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 09.10.2022 по 31.10.2022, за період з 01.11.2022 по 30.11.2022;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військову частину НОМЕР_3 ) видати наказ про виплату додаткової винагороди позивачу в розмірі до 70000,00 грн. пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, визначеного у довідці військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 № 4142 від 08.01.2023, у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 включно;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі до 70000,00 грн. пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, визначеного у довідці військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 № 4142 від 08.01.2023, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за період 09.10.2022 по 31.10.2022 включно;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військову частину НОМЕР_3 ) видати наказ про виплату додаткової винагороди позивачу до 70000,00 грн пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, визначеного у довідці військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 №4142 від 08.01.2023, у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 за період з 01.11.2022 по 30.11.2022 включно;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, в розмірі до 70000,00 грн. пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, визначеного у довідці військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 №4142 від 08.01.2023, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за період з 01.11.2022 по 30.11.2022 включно.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військової частини НОМЕР_3 ) щодо видачі наказу про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 70000,00 грн пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, визначеного у довідці військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 № 4142 від 08.01.2023 за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) видати наказ про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 у розмірі до 70  000,00 грн пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, визначеного у довідці військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 № 4142 від 08.01.2023 за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (відповідач - 1) подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апелянт наголошує, що позивач у спірний період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022 проходив службу у прикордонній комендатурі швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) (відповідач - 2) та перебував у цій військовій частині на фінансовому забезпеченні, яка здійснює виплату згаданої додаткової винагороди, тому ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) є неналежним відповідачем у цій справі.
Також апелянт зазначає, що ним вжито заходи щодо забезпечення права позивача на виплату належних йому коштів за період участі у бойових діях або заходах за жовтень 2022 року (23 дні) та листопад 2022 року (29 днів) шляхом направлення відповідних рапортів на ім`я командування Військової частини НОМЕР_2 для їх подальшої реалізації.
Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив наказ Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 та Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_15, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, оскільки Державна прикордонна служба України не підпорядковується Міністерству оборони України, є окремим відомством, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - 2 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідач - 2 в обґрунтування своїх доводів зазначає, що у липні 2022 року позивача направлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 ; у жовтні 2022 року позивача направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 у оперативне підпорядкування начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, відбулось службове відрядження, яким вважається поїздка військовослужбовця ( НОМЕР_4 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ), що дислокується у Донецькій області) за розпорядженням начальника (Голови ІНФОРМАЦІЯ_15) на певний строк до іншого населеного пункту (до НОМЕР_5 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ), який дислокується у Чернігівській області) для виконання службового завдання (прийняття участі у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) поза місцем його постійної служби (постійне місце дислокації - служби Донецька область). Отже, позивач із жовтня 2022 року до січня 2023 року перебував у службовому відрядженні і виконував обов`язки на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується у довідці № 4142 від 08.01.2023, яка видана НОМЕР_5 прикордонним загоном (в/ч НОМЕР_1 ) на ім`я позивача. У той же час, дана довідка не відповідає встановленій формі, а саме: з обов`язкових умов її заповнення видалено графи у яких зазначається: такі підтверджуючі документи як журнал бойових дій, у якому повинно бути зафіксовано факт участі позивача у бойових діях чи заходах, та рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу, у якому повинно бути зафіксовано дні безпосередньої участі позивача у бойових діях чи заходах.
Також, відповідач - 2 звертає увагу, на зміст відповіді на адвокатський запит - абзац 6 листа Адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_15 від 09.02.2023 № 21/5748-23 Вих., а саме: для виплати підвищеної грошової винагороди військовослужбовцям відрядженим з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу 392-АГ, подаються довідки начальниками органів Держприкордонслужби ( НОМЕР_5 прикордонним загоном в/ч НОМЕР_1 ) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу ( НОМЕР_4 прикордонний загін в/ч НОМЕР_2 ), але довідки, передбачені додатком 2 до наказу № 392-АГ, на адресу в/ч НОМЕР_2 за період із жовтня по листопад 2022 року не направлялися, підстав для нарахування збільшеної грошової винагороди (до 100000 грн) в НОМЕР_4 прикордонному загону були відсутні. Тобто, Адміністрація ІНФОРМАЦІЯ_15 - розпорядник коштів, підтверджує як факт не надання НОМЕР_5 прикордонним загоном до НОМЕР_4 прикордонного загону документів (довідок), які є підставою для здійснення виплати збільшеної грошової винагороди (до 100 000 грн), так і факт відсутності правових підстав у НОМЕР_4 прикордонного загону для здійснення таких виплат.
Відповідач - 2 звертає увагу, що НОМЕР_4 прикордонний загін не уповноважений на здійснення перевірки достовірності наданої інформації чи отримання додаткових документів від НОМЕР_5 прикордонного загону, тому, у разі надання ІНФОРМАЦІЯ_1 належно оформлених підтверджуючих документів (довідки) у відповідності до вимог наказу № 392-АГ щодо безпосередньої участі у бойових діях або заходах, військовослужбовцю буде нарахована та виплачена додаткова винагорода до 100000 гривень за відповідні періоди (дні) такої участі. 
Відповідач - 2 вказує, що у зв`язку з не отриманням довідки до 5 числа (щомісячно) Військовою частиною НОМЕР_2 з метою реалізації вимог Постанови № 168 та наказу № 392-АГ на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 направлявся лист від 25.11.2022 № 22/2811-22-вих з клопотанням про надання інформації щодо відряджених військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах, за встановленою формою (у виді довідок) визначених наказом № 392-АГ, для нарахування і виплат підвищеної додаткової винагороди. Втім, на адресу Військової частини НОМЕР_2 від начальника НОМЕР_5 прикордонного загону надійшов лист від 29.11.2022 «Про надання інформації», в якому зазначено, що НОМЕР_5 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної (до 100000 грн) додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) Військової частини НОМЕР_2 , за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_5 прикордонного загону, оскільки: «…Підрозділи (військовослужбовці) які знаходяться у межах Чернігівської і Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення…У зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022року ...не опрацьовувались».
На думку відповідача - 2, саме у діях ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються протиправна бездіяльність, адже якщо відрядженні військовослужбовці дійсно приймали участь у бойових діях або здійснювали відповідні заходи на ділянці НОМЕР_5 прикордонного загону, то НОМЕР_5 прикордонний загін зобов`язаний був направити відповідачу - 2 документи (довідки) встановленим порядком, як це визначають відповідні накази Адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_15. 
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
08 квітня 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшли письмові пояснення представника позивача, в яких останній зазначає, що грошове забезпечення виплачено не в повному обсязі, зокрема не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у розмірі 70000,00 грн за жовтень та листопад 2022 року.
Відповідно до ст. 311 КАСУ справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 29.04.2022 по теперішній час, що підтверджується довідкою від  30.01.2023 №12/420 (а.с.15).
З Довідки щодо відрядження військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_15 від 12.08.2023 № 12/1803 ОСОБА_1 з 09.10.2022 по 09.01.2023 перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_5 прикордонного загону. 09.01.2023 ОСОБА_1 прибув зі службового відрядження до НОМЕР_4 прикордонного загону і приступив до виконання обов`язків 10.01.2023, відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 10.01.2023 № 8-ВВ (а.с. 111).

Відповідно до довідки від  08.01.2023 №4142 командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області з 09.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 13.12.2022, з 21.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 08.01.2023. Підставою для видачі довідки зазначено бойовий наказ Адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_15 від  16.09.2022 №165 гриф (а.с.16).
Відповідно до витягів з рапортів від 03.11.2022 № 1525 та від 01.12.2022 №1893 заступник начальника загону - коменданта НОМЕР_6 комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону клопотав про здійснення позивачу доплати до додаткової винагороди із розрахунку до 70000,00 грн, пропорційно часу участі у бойових діях або заходах на підставі абз.2 п.1, п.2 та 3 Наказу № 392-АГ за жовтень та листопад місяць (а.с.31,32).
Втім, зазначені грошові кошти за жовтень та листопад 2022 року позивачем не отримані, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково та зазначив, що винагорода із розрахунку до 70000,00 грн, пропорційно часу участі у бойових діях або заходах позивачу не нарахована та не виплачена, відповідні накази відповідачем - 1 не виносились, що свідчить про бездіяльність відповідача - 1.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки нарахування та виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів), а такі накази не виносились, підстави для задоволення вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду відсутні у зв`язку з їх передчасністю.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, командирам ІНФОРМАЦІЯ_10, ІНФОРМАЦІЯ_15, ІНФОРМАЦІЯ_12, ІНФОРМАЦІЯ_11, Національної гвардії України, Служби безпеки України, ІНФОРМАЦІЯ_13, ІНФОРМАЦІЯ_14) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Зокрема, Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, 573/2022 від 12.08.2022 та від 07.11.2022 № 757/2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався, та триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, ІНФОРМАЦІЯ_13, ІНФОРМАЦІЯ_16, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, ІНФОРМАЦІЯ_17, ІНФОРМАЦІЯ_12, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
За приписами п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою виконання вимог Постанови № 168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_15 Адміністрацією ІНФОРМАЦІЯ_15 було видано наказ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 № 168" (далі - Наказ № 392-АГ).
На виконання п. 1 Наказу № 392-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_15, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до пунктів 4 та 5 Наказу № 392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.
За приписами пунктів 11 та 12 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.
Як вбачається з Довідки щодо відрядження військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_15 від 12.08.2023 № 12/1803 ОСОБА_1 з 09.10.2022 по 09.01.2023 перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_5 прикордонного загону. 09.01.2023 ОСОБА_1 прибув зі службового відрядження до НОМЕР_4 прикордонного загону і приступив до виконання обов`язків 10.01.2023, відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 10.01.2023 № 8-ВВ (а.с. 111).
Так, відповідачами не заперечується, що у період жовтня та листопада 2022 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода відповідно п. 1 Постанови № 168 у розмірі до 100000 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Також учасниками справи не заперечується, що позивач виконував, серед інших військовослужбовців бойовий наказ Адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_15 від 16.09.2022 № 165 гриф у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ).
Як вбачається з матеріалів справи, заступник начальник загону - комендант НОМЕР_6 комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону клопотав рапортами щодо виплати винагороди у розмірі 70000 грн для сержанта ОСОБА_1 за 23 дня у період з 09.10.2022 по 31.10.2022. Також, заступник начальник загону - комендант НОМЕР_6 комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону клопотав рапортом щодо виплати винагороди у розмірі 70000 грн для солдата ОСОБА_3 за 30 днів у період з 01 по 30.11.2022.
Відповідно до довідки від 08.01.2023 №4142 командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області з 09.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 13.12.2022, з 21.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 08.01.2023. Підставою для видачі довідки зазначено бойовий наказ Адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_15 від 16.09.2022 №165 гриф (а.с.16).
Колегія суддів зауважує, що вказана довідка не містить кількості днів, в які позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або у забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, а зазначено лише період такої участі. Втім, колегія суддів зауважує, що в рапорті про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань зазначається кількість днів такої участі та такі співпадають з інформацією, викладеній у вказаній довідці. 
При цьому, судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 списки, передбачені додатком 2 до наказу № 392-АГ, на адресу НОМЕР_4 прикордонного загону не направлялись.
На думку колегії суддів, недотримання органами Держприкордонслужби вимог Наказу № 392-/08/81/22-АГ в частині обміну інформацію про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів чи наявність окремих недоліків документів, складених уповноваженими особами, не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.
Крім того, у справі "Рисовський проти України", № 29979/04, рішення від 20.10.2011, пункти 70, 71, Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58).
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74).
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009).
Як зазначалось, виплаті спірної допомоги передує отримання інформації про відряджених військовослужбовців про дні їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, яка подається начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у Наказі № 392-АГ.
Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_15, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
Тому, оскільки позивач, як військовослужбовець Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 прикордонний загін), перебуває на фінансовому забезпеченні у вказаній частині, то у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 )   відсутній обов`язок нараховувати та виплачувати позивачу спірні кошти, оскільки такі дії має вчиняти саме НОМЕР_4 прикордонний загін. 
Суд апеляційної інстанції не приймає посилання НОМЕР_4 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_15 (Військова частина НОМЕР_2 ) на те, що довідка військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 № 4142 від 08.01.2023 не відповідає встановленій формі, оскільки, як вже зазначено, інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах подаються начальниками органів Держприкордонслужби в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, саме за формою, наведеною у додатку 2 до Наказу № 392-АГ, що не здійснено ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).
Також колегія суддів вважає, безпідставним посилання апелянта на те, що ним вжито заходи щодо забезпечення права позивача на виплату належних йому коштів за період участі у бойових діях або заходах за жовтень 2022 року (23 дні) та листопад 2022 року (29 днів) шляхом направлення відповідних рапортів на ім`я командування Військової частини НОМЕР_2 для їх подальшої реалізації, оскільки апелянт зобов`язаний направити, зокрема, довідку за формою, наведеною у додатку 2 до Наказу № 392-АГ.
Суд першої інстанції викладеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військової частини НОМЕР_3 ) щодо видачі наказу про виплату старшому сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 70000 грн. 00 коп. та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військову частину НОМЕР_3 ) видати наказ про виплату додаткової винагороди старшому сержанту ОСОБА_1 в розмірі до 70000 грн. 00 коп. за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та за період з 01.11.2022 по 30.11.2022, оскільки у ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній обов`язок видання наказу про виплату додаткової винагороди стосовно позивача.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Колегія суддів зауважує, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.
Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Окрім того, зазначений принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Верховний Суду неодноразово наголошував на тому, що суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, зокрема у постановах від 29 травня 2019 року у справі № 2-3632/11, від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 30 жовтня 2019 року у справі № 390/131/18, від 1 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18.
Вихід суду за межі позовних вимог можливий у тому разі, якщо позивач, вказавши у заяві одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, яка має послідовний зв`язок із попередньою та випливає із фактичної спірної ситуації, викладеної у позовній заяві. 
Отже, суд вправі за своєю ініціативою з метою необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів фізичних і юридичних осіб вийти за межі заявлених позивачем вимог, однак відповідно до імперативних вимог процесуального законодавства.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 804/1457/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 802/295/17-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а тощо.
Отже, принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду. Вихід суду за межі позовних вимог процесуальний закон допускає як виняток у разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, і таких відхід обґрунтований судом у судовому рішенні.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, принцип верховенства права, колегія суддів, на підставі зібраних і досліджених доказів, дійшла висновку обирати позивачу належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, наступним шляхом:
визнати протиправним дій ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у нескладанні та неподанні до НОМЕР_4 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_15 (Військова частина НОМЕР_2 ) списків, передбачених додатком 2 до наказу Адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_15 від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», стосовно ОСОБА_1 за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022 включно;
зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін ІНФОРМАЦІЯ_15 (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022.
Колегія суддів вважає, що такий спосіб захисту, зокрема щодо зобов`язання відповідача - 2 виплатити додаткову винагороду, буде правильним, з врахуванням того, що з січня 2023 року позивач повернувся зі службового відрядження та приступив до виконання обов`язків в НОМЕР_4 прикордонному загоні.
Зважаючи на те, що учасниками справи не оскаржується рішення суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити старшому сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, визначеного у довідці військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 № 4142 від 08.01.2023, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та за період з 01.11.2022 по 30.11.2022 включно, то колегія суддів не надає оцінки щодо законності та обґрунтованості цій частині оскаржуваного рішення.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог - скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні таких вимог та ухваленням постанови, шляхом обраним судом. У решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін. 
Керуючись ст.    243,    315,    317,    322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року - задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військової частини НОМЕР_3 ) щодо видачі наказу про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 70000,00 грн пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, визначеного у довідці військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 № 4142 від 08.01.2023 за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) видати наказ про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 у розмірі до 70000,00 грн пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, визначеного у довідці військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 № 4142 від 08.01.2023 за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022 ОСОБА_1 - скасувати та у задоволенні вказаних вимог - відмовити.
Вийти за межі позовних вимог.
Прийняти нову постанову, якою:
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у нескладанні та неподанні до НОМЕР_4 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_15 (Військова частина НОМЕР_2 ) списків, передбачених додатком 2 до наказу Адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_15 від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», стосовно ОСОБА_1 за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022;
Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін ІНФОРМАЦІЯ_15 (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022.
В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                          Н.В. Безименна
                                                                                                
                                                                                                    А.Ю. Кучма