ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

11 червня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/7666/23
Головуючий у першій інстанції – Маслюк Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/749/24
Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
із секретарем – Зіньковець О.О., 
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 лютого 2024 року (місце ухвалення – м. Чернігів, повний текст рішення складено 08.03.2024)  у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу участі батька у вихованні дитини,
                                       В С Т А Н О В И В :
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування позову посилалась на те, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 751/5833/20 визначено спосіб участі батька, ОСОБА_2 , у вихованні дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , шляхом встановлення часу спілкування з нею кожної другої і четвертої суботи місяця з 13.00 до 17.00 години, за умови задовільного стану здоров`я дитини, повідомлення матері дитини про місце перебування, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку. Позивачка посилається, що хоча рішенням і визначено порядок зустрічей батька з дитиною, проте донька категорично відмовлялася та відмовляється від зустрічей з батьком обґрунтовуючи тим, що під час зустрічей з ним раніше його поведінка по відношенню до дитини викликала в неї страх спілкування з ним. Посилаючись на психологічні, медичні висновки щодо дитини, враховуючи, що стягувач вимагав проведення зустрічей з донькою навіть попри її хворобу обґрунтовуючи тим, що зустріч повинна відбуватись за розкладом визначеним рішенням суду, позивачка в інтересах та з метою безпеки дитини, щоб не чинити психологічне та запобігти вчиненню фізичного насильства над малолітньою дитиною вважає, що примусові зустрічі з батьком слід припинити як такі, що не відповідають умовам занять дитини та правилам безпеки для дитини такого віку. Крім того, зазначає, що відповідач проживає в м. Одеса та не зустрічається з донькою, однак дитина боїться, що батько в будь-який момент може приїхати та вимагати зустрічі з дитиною на умовах визначених рішенням суду, де не враховуються її бажання, зайнятість та не оговорюється місце проведення зустрічей.
З урахуванням збільшених позовних вимог ОСОБА_1 у позові просить змінити спосіб участі у вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши його в такому порядку: бачитися та спілкуватися з дитиною кожної другої суботи місяця з 13.00 до 16.00 години, в громадських містах міста Чернігова, не забираючи дитину до себе додому, з урахуванням: бажання малолітньої дитини, задовільного стану здоров`я дитини, розкладу навчання дитини в школі та відвідування позашкільних занять, повідомлення матері дитини про місце перебування, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений час, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу участі батька у вихованні дитини відмовлено.
В обґрунтування підстав відмови, суд першої інстанції послався, що враховуючи вимоги закону щодо обов`язку батьків у вихованні дитини, свідоме бажання відповідача спілкуватися з донькою, відсутність будь-яких випадків, коли законом обмежене право відповідача на спілкування з донькою, думку малолітньої дитини та висновок органу опіки та піклування щодо відсутності підстав змінювати визначений спосіб участі батька, таким чином на даний час відсутні підстави для зміни попереднього порядку участі батька у вихованні дитини, встановленого судовим рішенням.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 – адвокат Кручек О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2024 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду прийнято внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення прийнято внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.
Крім доводів, які є аналогічними позову, апелянт також посилається на те, що після винесення рішення судом першої інстанції позивачу стало відомо про подання ОСОБА_2 позовної заяви про виключення його, як батька з актового запису про народження ОСОБА_3 , при цьому він заперечував проти зменшення зустрічей з донькою та встановлення додаткових умов для проведення таких зустрічей, таким чином позиція відповідача є не послідовною.
В обґрунтування зміни способу участі батька у вихованні дитини апелянтка посилається на те, що це є необхідним за для спокою та безпеки малолітньої дитини, крім того, сама донька в суді першої інстанції пояснила, що батько декілька разів приходив до неї та вона виходила з ним поспілкуватися за вимогою мами, проте на даний час вона не хоче спілкуватися з ним.
Також, заявниця посилається на те, що рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №791 від 07.12.2023, яким затверджено висновок щодо зміни способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне залишити без змін спосіб участі відповідача у вихованні доньки, визначений рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.07.2021 є необ`єктивним та таким, що не грунтується на матеріалах справи, оскільки у ньому не враховано уточнені позовні вимоги позивача заявою від 18.10.2024 та не враховано матеріали кримінального провадження, де потерпілою виступала дитина ОСОБА_3 .
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.07.2021 визначено способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 шляхом встановлення зустрічей батька з дитиною кожної другої та четвертої суботи місяця з 13.00 години до 17.00 години, за умови задовільного стану здоров`я дитини, повідомлення матері дитини про її місце перебування, повернення дитини за місцем проживання матері у визначений час, з дотриманням розкладу навчання, відвідувань гуртків, режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку (а.с. 3-4).
Матеріали справи містять інформацію про виконавче провадження щодо виконання вказаного вище рішення та з якого вбачається, що Новозаводським ВДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08.06.2022 відкрито виконавче провадження № 69190586. Проведення виконавчих дій неодноразово відкладалось, зокрема за заявою боржника та через хворобу стягувача (а.с. 13-18, 80-83), та 19.09.2023 виконавчий документ повернутий стягувачу ОСОБА_2 за його заявою (а.с. 139).
З протоколу індивідуального діагностичного обстеження ОСОБА_3 вбачається, що дитина в цілому сприймає позитивно ту родину в якій наразі проживає (мама, вітчим, сама дитина); на малюнках вітчим ототожнюється з батьківською фігурою; фігура біологічного батька сприймається вкрай негативно, викликає тривогу, негативізм, емоційний ступор; діагностовано високий рівень тривожності (а.с. 6).
Згідно психодіагностичного обстеження дитини від 14.12.2021 психологом ГО ЧМА «Конкордія», вбачається, що в житті ОСОБА_4 значущу роль відіграє мати. Вітчима дівчинка сприймає, як рідного батька і відноситься до нього з теплом та любов`ю. Відношення до рідного батька ОСОБА_5 у дівчинки негативне і пов`язане з неприємними спогадами (а.с. 7-8).
З витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 11.01.2022 відкрито кримінальне провадження № 12022270340000157 за ч. 2 ст. 156 КК України, по даному провадженню потерпілою є ОСОБА_3 . Відповідно до пояснень сторін, постановою слідчого від 31.12.2022 дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України (а.с. 9)
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №154/169 від 23.06.2022 у даному кримінальному провадженні ознак паталогічної схильності до фантазування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено. У ОСОБА_3 виявлений рівень інтелектуальної норми, як таких виражених особливостей у неї не виявлено у зв`язку з віковою не сформованістю особистості. В цілому підекспертна має довільну змішану пам`ять, яка в свою чергу не перешкоджає їй правильності сприйняття, запам`ятовування, відтворення фактів, що мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. Рівень розумового розвитку ОСОБА_6 відповідає рівню інтелектуальної норми (а.с. 10-12).
Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №791 від 07.12.2023 затверджено висновок щодо зміни способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне залишити без змін спосіб участі відповідача у вихованні доньки, визначений рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.07.2021 (а.с. 99-100).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції враховуючи вимоги закону щодо обов`язку батьків у вихованні дитини, свідоме бажання відповідача спілкуватися з донькою, відсутність будь-яких випадків, коли законом обмежене право відповідача на спілкування з донькою, думку малолітньої дитини та висновок органу опіки та піклування щодо відсутності підстав змінювати визначений спосіб участі батька, не знайшов підстав для зміни попереднього порядку участі батька у вихованні дитини, встановленого судовим рішенням.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, враховуючи наступне.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України).
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (§ 78 рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року у справі «Johansen v. Norway»).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд першої інстанції належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачка не довела обставин, на які посилалася у позовній заяві.
За відсутності визначених законом підстав для обмеження установленого режиму спілкування батька із дочкою, вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку.
Ураховуючи конфліктні відносини між батьками, що підтверджується зверненнями сторін до суду з позовами про збільшення розміру аліментів та оспорюванням батьківства (а.с. 211-212, 213-215), постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень відповідача з дочкою виключно бажанням дитини призведе до значного ускладнення чи унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у її вихованні та побаченні з дитиною.
В судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 пояснив, що зустрічався та спілкувався з донькою біля під`їзду проживання дитини 5 разів, що не заперечувала сама дитина – ОСОБА_3 , останній раз батько спілкувався з донькою 09.09.2023 біля під`їзду за місцем проживання дитини, оскільки остання не бажала провести час з батьком в іншому місці.
У таких чутливих правовідносинах як визначення чи зміна способу участі у вихованні дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.
Батько також має право на особисте спілкування з дитиною, а матір не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.
У свою чергу доводи апеляційної скарги про порушення найкращих інтересів малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не знайшли свого підтвердження.
Аргументи апеляційної скарги про те, що зустрічі з батьком мають  негативний вплив на дитину, та впливають на  психоемоційний стан дитини, що є необхідністю зміни раніше визначеного порядку участі ОСОБА_2 у вихованні дочки та обмеження встановленого часу спілкування з дитиною зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, зокрема спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів саме в тому контексті, який, на думку позивачки, підтверджує обґрунтованість заявлених нею позовних вимог.
Суд першої інстанції всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно дослідив наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки зміна порядку участі відповідача у вихованні доньки у приведеній позивачем формі є порушенням прав відповідача як батька, а також самої дитини на безперешкодне спілкування, гарантоване законом.
Підстав, визначених законом, для зміни способу участі батька у вихованні дитини позивачем не доведено, а викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення. 
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 12.06.2024.
Головуючий                                                         Судді: