УХВАЛА
 
14 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 161/6145/23
провадження № 61-6984ск24
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                        
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2023 року ТОВ «Ескроу Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 443 707,59 грн, з яких: інфляційні втрати в розмірі 376 504,80 грн та 67 202,79 грн - три проценти річних.
 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року, позов задоволено.
 
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ескроу Капітал» 443 707,59 грн. Здійснено розподіл судових витрат.
 
У січні 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Романюк Л. С. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2024 року (провадження № 61-1375ск24) вказану касаційну скаргу повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.
 
У січні 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Романюк Л. С. вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2024 року (провадження № 61-1650ск24) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Романюка Л. С. на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року, на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
У лютому 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Романюк Л. С. втретє звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2024 року (провадження № 61-2213ск24) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Романюка Л. С. на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року, на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
У березні 2024 року особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , вважаючи свої права порушеними та покликаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, подала апеляційну скаргу, у якій просила рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити та відшкодувати їй понесені судові витрати.
 
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року закрито.
 
11 травня 2024 року Романюк Л. С. , який діє від імені ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року у зазначеній вище справі.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
 
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.
 
Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у розмірі 443 707,59 грн, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).
 
Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника.
?
Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове для неї значення не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
 
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
 
Таким чином, обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
?
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                      А. І. Грушицький
 
І. В. Литвиненко

Є. В. Петров