УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/1557/21 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О. 
Категорія 16 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого – судді Трояновської Г.С.
суддів Павицької Т.М., Борисюка Р.М.
з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 278/1557/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2024 року, ухваленого під головуванням судді Татуйка Є.О. у м. Житомирі,
 
в с т а н о в и в :
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом та просив виділити йому в натурі 1/2 частину земельної ділянки, що є у спільній частковій власності, кадастровий номер 1822082000:02:001:1212, загальною площею 0,2275 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у АДРЕСА_1 .
Після проведення експертиз позивач просив виділити йому земельну ділянку згідно варіанту 1 висновку експертів за результатами проведення додаткової комісійної земельно-технічної експертизи від 25.01.2024 № 727/01-2024 або згідно додатку 2 висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 30.08.2023 № 607/08-23.
В обґрунтування позову вказав, що він та ОСОБА_2 є співвласниками земельної ділянки кадастровий номер 1822082000:02:001:1212, загальною площею 0,2275 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у АДРЕСА_1 . Між ним та відповідачкою не досягнуто згоди щодо спільного користування спірною земельною ділянкою, тому просив задовольнити його позовні вимоги.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2024 року  позов задоволено частково. Здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером 1822082000:02:001:1212 площею 0,2275 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № НОМЕР_1 (додаток № 4) висновку експерта № 607/08-2023 від 30 серпня 2023 року.
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 й ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1822082000:02:001:1212 площею 0,2275 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині здійснення поділу спірної земельної ділянки згідно Варіанту 4 висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 30.08.2023 № 607/08-23 скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині, виділивши ОСОБА_1 частину спірної земельної ділянки згідно варіанту 1 висновку експертів за результатами проведення додаткової комісійної земельно-технічної експертизи від 25.01.2024 № 727/01-2024 або згідно варіанту 2 висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 30.08.2023 № 607/08-23, таким чином задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що визначений судом варіант виділу земельної ділянки не враховує фактичного розміщення об`єктів нерухомості, ані того, що на земельній ділянці позивача знаходяться комунікації відповідача, ані баланс інтересів та кількість обмежень позивачу. Звертає увагу, що частина будівель суміжних  землекористувачів знаходиться на виділеній йому земельній ділянці, а тому на нього додатково покладено фінансовий тягар щодо впорядкування документації та землекористування.
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що варіанти поділу земельної ділянки, на яких наполягає позивач, в майбутньому будуть породжувати конфліктні ситуації, суперечки, ймовірні звернення до суду. Звертає увагу, що доступ до належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 1822082000:02:001:1912, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства можливий лише через земельну ділянку з кадастровим номером 1822082000:02:001:1212, котра є предметом спору.
В суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат Довгалюк Р.О. доводи апеляційної підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.
Відповідач та її представник адвокат Ковальчук Ю.М. проти доводів апеляційної скарги заперечили з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідно до державного акту серії ЯК №228551 від 05.08.2011р. ОСОБА_2 належала на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,2275 га, кадастровий номер 1822082000:02:001:1212.
Згідно договору дарування частини земельної ділянки від 30.01.2020р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожею В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №177, ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,2275 га, кадастровий номер 1822082000:02:001:1212.
Наведене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №198404414 від 30.01.2020р., згідно якого за ОСОБА_4 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/2 земельної ділянки, площею 0,2275 га, кадастровий номер 1822082000:02:001:1212.
За договором дарування від 30.01.2020 ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 45/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з кімнати площею 9,1 кв.м., кімнати площею 8,7 кв.м., кімнати площею 17,5 кв.м. При цьому, літня кухня, сарай, артезіанська скважина перебуватимуть у спільному користуванні та володінні сторін без складання про це окремого документа.
Отже, враховуючи наведене земельна ділянка площею 0,2275 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.
Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29 квітня 2010 року ОСОБА_2 також за договором дарування від батька набула права власності на земельну ділянку площею 0,33 га з з кадастровим номером 1822082000:02:001:1912, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 і межує з ділянкою щодо якої заявлено вимоги про виділ у розглядуваній справі. Заїзд на ділянку сільгосп призначення здійснюється через ділянку з житловою забудовою по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 1822082000:02:001:1212.
Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 просив виділити в натурі належну йому частину земельної ділянки.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 27.09.2021 призначено у справі судову земельно-технічну експертизу.
На виконання вимог ухвали судовим експертом ОСОБА_7 30 серпня 2023 року складено висновок експерта № 607/08-2023 за результатами  проведення земельно-технічної експертизи та запропоновано чотири варіанти поділу земельної ділянки кадастровий номер 1822082000:02:001:1212, площею 0,2275, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (том 2 а.с. 3-32).
За заявою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 експертом ОСОБА_7   проведено додаткову комісійну земельно-технічну експертизу та складено висновок експертів від 25.01.2024 № 729/01-2024, яким запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки кадастровий номер 1822082000:02:001:1212, площею 0,2275, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , виходячи із часток співвласників із схематичним зображенням дороги шириною 3 та 4 метри та фактичним розміщенням об`єктів нерухомості (том 2 а.с. 76-103).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказав на можливість поділити земельну ділянку сторін відповідно до варіанту 4 додатку № 4 поділу запропонованого експертом у висновку №607/08-2023 від 30 серпня 2023 року. Суд вказав, що за цим варіантом  будуть досягнуті основні цілі заявленого позову і бажання обох сторін виділити частки з майна. Надання у власність сторін двох земельних ділянок із створенням проїзду загального користування за рахунок спільної землі не відповідає принципу раціональності, оскільки значна площа спільного майна буде направлена на створення зручностей щодо користування ним. 
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою–третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна – це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.
Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.
Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). 
Так, предметом розгляду є виділ в натурі часток земельної ділянки сторонам у справі, при цьому спірним питанням є лише варіанти поділу земельної ділянки.
У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року  у справі № 2114/2-3819/11 (провадження № 61-1070св19) наголошено на необхідності забезпечення дійсного вирішення у дієвий спосіб спору, що виник та існує між сторонами та існування якого позбавляє їх можливості спільно використовувати єдиний об`єкт нерухомості без його поділу (виділу частки) в натурі.
З метою вирішення питання щодо можливості виділити сторонам в натурі належні їм частки у праві на земельну ділянку суд першої інстанції призначив у справі судову земельно-технічну експертизу.
Згідно з висновком судового експерта Свістунова І.С. № 607/08-2023 від 30 серпня 2023 року за результатами  проведення земельно-технічної експертизи запропоновано чотири варіанти поділу земельної ділянки кадастровий номер 1822082000:02:001:1212, площею 0,2275, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи із часток співвласників (том 2 а.с. 3-32).
Крім того, в матеріалах справи також наявний виконаний на замовлення сторони позивача висновок експерта ОСОБА_7 від 25.01.2024 № 729/01-2024 за результатами проведення додаткової комісійної земельно-технічної експертизи, яким запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки кадастровий номер 1822082000:02:001:1212, площею 0,2275, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи із часток співвласників із схематичним зображенням дороги шириною 3 та 4 метри та фактичним розміщенням об`єктів нерухомості (том 2 а.с. 76-103).
Позивач ОСОБА_1 просив здійснити виділ частки земельної ділянки в натурі за варіантом № 2 висновку експерта № 607/08-2023 від 30.08.2023 або за варіантом №1 висновку експерта від 25.01.2024 № 729/01-2024.
Відповідач ОСОБА_2 зазначала, що варіанти додаткової комісійної земельно-технічної експертизи від 25.01.2024 № 729/01-2024, за якими просить позивач виділити земельні ділянки передбачають нераціональне використання великої кількості площі земельної ділянки, яка буде відведена на облаштування проїзду та передбачатиме спільне користування земельними ділянками,  що в майбутньому буде породжувати конфліктні ситуації, суперечки, ймовірні звернення до суду. Варіанти 1-3 згідно з висновком судового експерта ОСОБА_7 від 30 серпня 2023 року № 607/08-2023, не передбачають вільного проходу до належної їй на праві власності суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 1822082000:02:001:1912, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства і яку вона використовує та веде селянське господарство, яке і є основним доходом її сім?ї. Водночас, до цієї земельної ділянки можливий прохід лише через земельну ділянку -кадастровий номер 1822082000:02:001:1212, яка є предметом цього спору. А тому просила суд виділити сторонам земельні ділянки згідно 4 варіанту висновку експерта від 30.08.2021 № 607/08-2023.
Проаналізувавши запропоновані варіанти виділу частин земельної ділянки висновку експерта № 607/08-2023 від 30.08.2023 та додаткового висновку експерта від 25.01.2024 № 729/01-2024, колегія суддів зазначає, згідно 1 та 3 варіантів виділу частин земельної ділянки вбачається, що допоміжні будівлі (туалет, відомості про який відсутні, літня кухня та сарай) при такому поділі будуть розташовані одночасно на двох земельних ділянках (лінія поділу проходить по будівлях), що суперечить чинному законодавству та порушуватиме право власності обох власників, а прохід до земельної ділянки відповідачки з кадастровим номером 1822082000:02:001:1912, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства і яку вона використовує та веде селянське господарство, не відповідатиме чинним нормам ДБН та становитиме всього 2 метри, що позбавить ОСОБА_2 можливості обробляти земельну ділянку за допомогою навіть малогабаритної сільськогосподарської техніки, чим утруднить її використання.
Згідно 2 варіанту поділу, на якому наполягає позивач, ОСОБА_2 практично позбавляється права вільного доступу до належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 1822082000:02:001:1912, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, оскільки проїзд до цієї земельної ділянки буде можливий лише за рахунок земельної ділянки, виділеної позивачу, що може призводити до наступних спорів між сторонами.
Згідно варіанта №1 висновку експерта від 25.01.2024 № 729/01-2024 також вбачається розташування допоміжних будівель (туалет, відомості про який відсутні, літня кухня та сарай) одночасно на двох земельних ділянках (лінія поділу проходить по будівлях), а облаштування проїзду (дороги) шириною 3 метри передбачає нераціональне використанням великої кількості корисної площі земельної ділянки та передбачатиме спільне користування земельними ділянками з метою доступу до будинку.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи фактичне розташування об`ктів нерухомого майна обох сторін, дійшов обгрунтованого висновку про необхідність поділу земельної ділянки та виділення в натурі у фактичне користування сторонам земельні ділянки згідно варіанту 4 висновку експерта № 607/08-2023 від 30.08.2023 .
Колегія суддів зазначає, що вказаний варіант наближений до фактичного порядку користування земельною ділянкою, відповідає розміру часток кожного співвласника у праві спільної часткової власності на спірну земельну ділянку і не порушує їх права, забезпечує право відповідачки щодо вільного доступу до належної їй суміжної земельної ділянки  з кадастровим номером 1822082000:02:001:1912 для ведення особистого селянського господарства та сторонам буде забезпечено право раціонального використання спірної земельної ділянки з мінімальним показником площі спільного користування. 
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_8 зазначає, що за обраним судом варіантом виділу в натурі частки земельної ділянки ОСОБА_1   фактично не матиме доступу до своєї частини будинку.  
Такі доводи заявника не доведені належними та допустимими доказами, спростовуються схематичним Додатком №4, що містяться у висновку експерта від 30.08.2023 № 607/08-2023. Виділ частки за варіантом № 4 висновку експерта не позбавляє ОСОБА_1 права безперешкодного доступу до конструктивних елементів і споруд, зовнішніх стін частини будинку, яка знаходиться в його власності, можливості обслуговування та поточного ремонту стін і даху будинку. 
Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390-391 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03.06.2024.

Головуючий                                Судді