ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року	Львів	Справа № 380/18021/23 пров. № А/857/62/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                  Довгої О.І., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Флоксорес» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року, ухвалене суддею Кухар Н.А. у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 380/18021/23 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Флоксорес» до Львівської  митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товару, 

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20 квітня 2023 року №  UA209000/2023/100191/1.
18 грудня 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким в  задоволенні позову відмовив.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів той факт, що ціна товару, який імпортував позивач, не відповідає ринковій, з огляду на розбіжності у документах щодо транспортування товару. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.
Таку позицію обґрунтовує тим, що, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, надав необхідні документи, які підтверджують митну вартість товару. Ці документи не мають розбіжностей. Що стосується витрат транспортування, то, відповідно до поданих документів, витрати на транспортування несе продавець, а тому сумніви відповідача щодо митної вартості товару, через розбіжності у транспортних документах, є необґрунтованими.
З цих підстав, позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, а тому його необхідно скасувати.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 18.04.2023 року позивач подав митну декларацію № 23UA209230040234U4 з метою митного оформлення товару: Ефіроспирт ациклічний: моно етиловий ефір дипропіленгліколю (Dipropylene Monomethyl Ether (DPM) за ціною 1,82 євро за кг.
Разом із митною декларацією позивач подав наступні документи: інвойс № 160/MG4/2023 від 27.03.2023, ТТН від 29.09.2023 року, контракт купівлі-продажу № F-14/01 від 04.04.2014, додаток до контракту № 14/0901 від 09.01.2019, додаток від 31.12.2021, додаток від 09.12.2022, додаток № 2703/3 від 27.03.2023, доповнення до контракту від 25.05.2022, карта безпеки на товар від 11.11.2021, документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №23 від 03.04.2023.
Виявивши розбіжності у поданих документах, відповідач, відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, надіслав декларанту повідомлення про надання додаткових документів: зовнішньоекономічного договору (контракт) або документу, який його замінює, та додатків до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування;  транспортних (перевізних) документів, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.
На вимогу митного органу декларант надав наступні додаткові документи: цінову пропозицію від виробника від 01.01.2023, платіжні документи, що підтверджують оплату за товар (проформа № DN 23151 від 16.01.2023 р., інвойс № DN 23151 від 03.02.2023 р. та платіжні доручення від Polidruk West Sp.z.o.o. на виробника від 23.01.2023 р. та 16.03.2023 р.); експортну декларацію № 230820230083517581 від виробника (Китай) на одержувача товару в Польщі та транзитну декларацію ТІ № MRN 23PL322010NS5T1ML6 від 29.03.2023 року від одержувача товару в Польщі Polidruk West Sp.z.o.o. на адресу позивача; висновок ДП «Держзовнішінформ» щодо вартості товару № 113/213 від 14.04.2023 року.
За результатами розгляду цих документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару від 20.04.2023 року № UA209000/2023/100191/1, яким визначив вартість імпортованого товару за одиницю на рівні 3,23 дол. США.
Мотивами прийняття цього рішення є те, що відповідач, за результатами опрацювання поданих для митного оформлення товару документів, виявив у них розбіжності, зокрема:
- у гр. 3 CMR б/н від 29.03.2023 місце розвантаження вказано Україна, однак, згідно із пунктом d ч. 1 ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, має бути географічний населений пункт, а не країна;
- у гр. 4 CMR від 29.03.2023 вказано місце завантаження Гдиня (Польща), а у посередницьких інвойсах CIF Гданськ;
- у посередницьких рахунках - фактурах від 03.02.2023 № DN23151, фактурна вартість товару становить 1.64 дол. США/кг на умовах поставки CIF Гданськ.
Відповідач визначив митну вартість товару за резервним методом, на підставі митної декларації № 180/2022/36725 від 30.12.2022, де вартість аналогічного товару становить 3,23 дол. США. за кг. 
Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості ввезеного товару позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.  
Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, який задекларований, згідно із митною декларацією № 23UA209230040234U4 від 18.04.2023 року, декларант має подати такі документи:
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
-  транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення);
- виписку з бухгалтерської документації;
-  каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- копію митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. 
При цьому, як встановив апеляційний суд із рішення про коригування митної вартості товару, витребування відповідачем вказаних вище документів було зумовлено тим, що подані до митного оформлення документи мають розбіжності та не мають всіх складових митної вартості, зокрема: 
- у гр. 3 CMR б/н від 29.03.2023 місце розвантаження вказано Україна, однак, згідно із пунктом d ч. 1 ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів має бути географічний населений пункт, а не країна;
- у гр. 4 CMR від 29.03.2023 вказано місце завантаження Гдиня (Польща), а у посередницьких інвойсах CIF Гданськ;
- у посередницьких рахунках - фактурах від 03.02.2023 № DN23151, фактурна вартість товару становить 1.64 дол. США/кг на умовах поставки CIF Гданськ.
У відповідь на запит відповідача, декларант надав: цінову пропозицію від виробника від 01.01.2023, платіжні документи, що підтверджують оплату за товар (проформа № DN 23151 від 16.01.2023 р., інвойс № DN 23151 від 03.02.2023 р. та платіжні доручення від Polidruk West Sp.z.o.o. на виробника від 23.01.2023 р. та 16.03.2023 р.); експортну декларацію № 230820230083517581 від виробника (Китай) на одержувача товару в Польщі та транзитну декларацію ТІ № MRN 23PL322010NS5T1ML6 від 29.03.2023 року від одержувача товару в Польщі Polidruk West Sp.z.o.o. на адресу позивача; висновок ДП «Держзовнішінформ» щодо вартості товару № 113/213 від 14.04.2023 року.
Щодо вказаних розбіжностей позивач пояснив що сторонами договору погоджено поставку товару на умовах DAP Чишки, що означає те, що всі витрати щодо навантаження та транспортування товару до місця призначення несе продавець, а тому витребовування у позивача додаткових документів, що підтверджують транспортні витрати, є необґрунтованим.
Надаючи оцінку доводам сторін, щодо правомірності рішення відповідача про коригування митної вартості, апеляційний суд зазначає наступне.
Апеляційний суд встановив, що сторони договору погодили поставку товару на умовах DAP Чишки про що зазначено у специфікації та рахунку-фактурі.
Згідно з умовами DAP, продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.
Отже, транспортні витрати, за умовами поставки, включені у вартість товару, тому виявлені у транспортних (перевізних) документах розбіжності не впливають на ціну товару. 
На думку апеляційного суду, сумніви митного органу щодо митної вартості товару, яку задекларував позивач, з підстав виявлених відповідачем розбіжностей, є необґрунтованими, що позбавляє відповідача права самостійно коригувати митну вартість товару, що вказана у цій митній декларації.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. 
Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезеного позивачем товару зазначив, що визначив митну вартість товару на підставі митної декларації від 20.04.2023 року № UA209000/2023/100191/1 на основі якої раніше розмитнювався аналогічний товар.
Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених  частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом  доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Такого висновку апеляційний суд дійшов, зважаючи на те, що у рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняльні характеристики товару, який ввозив позивач та того, який за основу коригування обрала митниця.
Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару від 20 квітня 2023 року №  UA209000/2023/100191/1 є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.
Цей висновок є підставою для задоволення позову. 
Водночас, суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, внаслідок чого зробив помилковий висновок про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.
Апеляційну скаргу, на думку апеляційного суду, необхідно задовольнити.
Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно із частинами 1 та 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Апеляційний суд встановив, що за подання позову позивач сплатив 2684 грн., а за подання апеляційної скарги 4026 грн.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 6710 грн. сплаченого судового збору. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Флоксорес»  задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року в справі № 380/18021/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської  митниці про коригування митної вартості товарів від 20 квітня 2023 року №  UA209000/2023/100191/1.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Флоксорес»  за рахунок бюджетних асигнувань Львівської  митниці судовий збір в сумі 6710,00 грн. (шість тисяч сімсот десять гривень 00 копійок).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Р. М. Шавель