ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2024 року
м. Київ
Справа № 990/12/24
Провадження № 11-38заі24
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Кривенди О. В.,
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Желєзного І. В., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Погрібного С. О., Ткачука О. С.,  Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2024 року (судді Єресько Л. О., Жук А. В., Радишевська О. Р.,  Соколов В. М., Уханенко С. А.) у справі № 990/12/24 за його позовом до Вищої ради правосуддя 
(далі - ВРП) про визнання протиправним та скасування рішення, 
УСТАНОВИЛА:
1. 08 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до ВРП, в якому просив  визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 20 липня 2023 року № 738/0/15-23 «Про затвердження висновку члена Вищої ради правосуддя про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя», ухвалене за результатами розглядуповідомлень суддів Окружного адміністративного суду міста Києва Аблова Євгенія Валерійовича (вх. № 3475/0/6-20 від 23 липня 2020 року), Арсірія Руслана Олександровича  (вх. № 3468/0/6-20 від 23 липня 2020 року, вх. № 3468/2/6-20 від 12 жовтня 2020 року), ОСОБА_1 (вх. № 3859/0/6-20 від 18 серпня 2020 року), Качура Ігоря Анатолійовича (вх. № 3883/0/6-20 від 19 серпня 2020 року), Келеберди Володимира Івановича (вх. № 3521/0/6-20 від 27 липня 2020 року), Погрібніченка Ігоря Миколайовича (вх. № 3851/0/6-20 від 17 серпня 2020 року), Саніна Богдана Володимировича (вх. № 3470/0/6-20 від 23 липня 2020 року) про втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя (далі - Спірне рішення).
2. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 12 лютого 2024 року визнав неповажними підстави пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом до ВРП і повернув позивачеві його позовну заяву разом із доданими до неї документами.
3. ОСОБА_1 не погодився із цією ухвалою та звернувся до Великої Палати Верховного Судуз апеляційною скаргою (направлена засобами поштового зв`язку 26 лютого 2024 року), в якій просить скасувати зазначене судове рішення. 
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що про наявність Спірного рішення дізнався з листа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27 грудня 2023 року 
№ 31кп-3209/18. До цієї дати він хоча й не мав перешкод у тому, щоб дізнатися про те, що таке рішення прийнято й опубліковано на офіційному вебсайті відповідача, проте з об`єктивних причин не знав про його існування та взагалі не був зобов`язаний слідкувати за розміщеною на вказаному ресурсі інформацією. 
ОСОБА_1 звертає увагу, що повідомлення про втручання у діяльність судді, висновок за результатами розгляду якого затверджено Спірним рішенням, було ним подано до ВРП ще у липні 2020 року. Протягом трьох років це повідомлення не було розглянуто, у зв`язку із чим він перестав перевіряти офіційний вебсайт ВРП. 
Йдеться в апеляційній скарзі і про те, що в будь-який інший спосіб, ніж опублікування на офіційному вебсайті, ВРП про прийняте рішення позивача не поінформувала.      
4. Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. На виконання цієї ухвали 08 березня 2024 року до Великої Палати Верховного Суду від   ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.
5. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 12 березня 2024 року відкрила апеляційне провадження в цій справі, аухвалою від 3 квітня 2024 року призначила її до розгляду в порядку письмового провадження.
6. 22 квітня 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив ВРП на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому представник ВРП просить залишити її без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2024 року - без змін, оскільки вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і прийнято законне та обґрунтоване рішення. Стверджує, що копію висновку члена ВРП про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя від 7 липня 2023 року та витяг з рішення ВРП від 20  липня 2023 року № 738/0/15-23 про його затвердження було направлено на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва, в якому ОСОБА_1 обіймає посаду. Повідомляє, що, крім того, оскаржуване рішення було розміщене на офіційному вебсайті ВРП 26 липня 2023 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
7. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду  встановив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 20 липня 2023 року № 738/0/15-23 засобами поштового зв`язку 08 січня 2024 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 35 Закону України  від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VІІІ).
8. Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2024 року цю позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду і доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.
30 січня 2024 року на виконання вимог зазначеної ухвали надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з наведенням причин пропуску.
9. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, повертаючи позивачеві його позовну заяву, в ухвалі від 12 лютого 2024 року вказав, що заяву подано з порушенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, а обставини, на які посилається позивач на обґрунтування недотримання ним строків звернення до адміністративного суду, не дають достатніх і переконливих підстав для визнання поважними причин пропуску цього строку та його поновлення.
Суд відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений можливості вчасно звернутися до адміністративного суду саме через неповідомлення його відповідачем про прийняття оскаржуваного рішення ВРП. 
Суд вказав, що оскаржуване ОСОБА_1 рішення ВРП після його ухвалення опубліковано на офіційному вебсайті ВРП відповідно до вимог Закону № 1798-VІІІ і доступ до такої інформації є вільним. Проте позивач не надав доказів того, що він цікавився розглядом свого повідомлення про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, та не навів обґрунтування причин неможливості ознайомлення з оскаржуваним рішенням на офіційному вебсайті ВРП.
При цьому суд також урахував підхід, сформований Великою Палатою Верховного Суду у схожих за змістом правовідносинах, викладений у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 9901/480/19 та від 19 листопада 2020 року у справі № 11-136сап20, відповідно до якого, оцінюючи поважність причин пропуску строку звернення до суду із позовом, суд вказав на об`єктивну можливість ознайомлення з рішеннями ВРП на  офіційному вебсайті цього органу, доступ до якого є вільним, і необхідність вжиття особою заходів щодо ознайомлення з опублікованою інформацією.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
10. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 3 Закону № 1798-VIII ВРП вживає заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів.
11. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 73 цього Закону ВРП з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя веде і оприлюднює на своєму офіційному вебсайті реєстр повідомлень суддів про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя; проводить перевірку таких повідомлень, оприлюднює результати та ухвалює відповідні рішення.
12. Згідно з абзацом першим пункту 23.1 глави 23 Регламенту ВРП, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (у редакції, чинній на час вирішення питання про вжиття заходів за зверненням судді), питання про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя ВРП розглядає за зверненнями суддів, судів, органів та установ системи правосуддя, а також із власної ініціативи.
13. Відповідно до пункту 23.3 цього Регламенту, отримавши звернення, член ВРП здійснює підготовку його до розгляду. Під час підготовки до розгляду член ВРП проводить перевірку з метою встановлення (підтвердження) фактів втручання в діяльність судді, а також дій, що несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя. 
14. За результатами перевірки член ВРП складає висновок (пункт 23.4 Регламенту ВРП).
15. Висновок члена ВРП про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя затверджується рішенням ВРП (пункт 23.5 Регламенту ВРП).
16. Пунктом 6 статті 34 Закону № 1798-VIII встановлено, що резолютивна частина рішення ВРП, її органів оголошується публічно, безпосередньо після його ухвалення, а повний текст рішення оприлюднюється на офіційному вебсайті ВРП не пізніше ніж на сьомий день із дня його ухвалення, якщо інше не визначено законом.
17. Статтею 35 Закону № 1798-VIII визначено порядок оскарження рішення ВРП, відповідно до частини першої якої рішення ВРП може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
18. Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
19. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
20. Оскаржуване ОСОБА_1 у цій справі рішення ВРП № 738/0/15-23 ухвалене 20 липня 2023 року, однак до Верховного Суду з адміністративним позовом про його скасування позивач звернувся лише 08 січня 2024 року.
21. За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
22. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
23. Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
24. Якщо цей день встановити точно неможливо, то його строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).  
25. Отже, згідно із зазначеними нормами законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення його прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
26. Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
27. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
28. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачено статтею 123 КАС України, згідно із частиною першою якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. 
29. Якщо ж заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).
30. Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
31. Отже, суд перевіряє обставини пропуску строку на підставі клопотання особи, в якому наведено поважність причин пропуску строку, та поданих нею доказів, яким  буде надано відповідну правову оцінку.
32. Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Тобто поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
33. У заяві про поновлення строку позивач зазначає, що був позбавлений можливості вчасно звернутися до адміністративного суду через неповідомлення його відповідачем про прийняття оскаржуваного рішення, а сам він перестав перевіряти офіційний вебсайт ВРП, оскільки минуло майже три роки відтоді,  коли він подав до ВРП  повідомлення про втручання у діяльність судді, висновок за результатами розгляду якого затверджено Спірним рішенням. 
34. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у січні та лютому 2022 року у більшості членів ВРП припинилися повноваження у зв`язку з їх звільненням із посади за власним бажанням і з 24 лютого 2022 року був відсутній повноважний склад ВРП, визначений статтею 131 Конституції України.
Діяльність ВРП у повноважному складі відновлена з 12 січня 2023 року, а оскаржуване рішення ВРП № 738/0/15-23 ухвалено 20 липня 2023 року і опубліковано на офіційному вебсайті ВРП.
35. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що саме позивач як особа, яка ініціювала процес з метою захисту своїх прав та інтересів, має бути зацікавлений у тому, щоб бути вчасно обізнаним про наслідки розгляду свого повідомлення. Водночас триваюча пасивна поведінка позивача з урахуванням наявної у нього об`єктивної можливості дізнатися про стан розгляду свого повідомлення не свідчить про намагання дотриматися строку звернення до суду в разі оскарження рішення, ухваленого за наслідками його розгляду. 
36. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій. 
37. Натомість у справі, яка переглядається, позивач як у заяві про поновлення строку звернення до суду, так і в апеляційній скарзі не вказав, які саме об`єктивні поважні (непереборні) причини унеможливили його звернення до суду у встановлений законом строк. Не наведено змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати свої процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не доведено, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації своїх процесуальних прав у цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.
38. Крім того, як видно з доданих до відзиву на апеляційну скаргу матеріалів, копія висновку члена ВРП про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя разом із витягом рішення ВРП про його затвердження 28 липня 2023 року були направлені на адресу Окружного адміністративного суду м. Києва, зокрема і судді ОСОБА_1 .    
39. У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 41 рішення від 03 квітня 2008 року зазначив: […] Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження  перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення  сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження […].
40. У рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» (заява № 8371/02) ЄСПЛ зазначив, що […] заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки між вереснем 2002 року та груднем 2003 року та після 2 червня 2004 року, щоб довідатись про стан провадження у його справі […].  
41. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач міг звернутися до суду із цим позовом у строки, визначені статтею 35 Закону № 1798-VIII, оскільки можливість ознайомитися зі змістом рішення ВРП від 20 липня 2023 року № 738/0/15-23 з метою реалізації права на його оскарження залежала виключно від його волевиявлення і поведінки.
42. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав і умов, за яких позовна заява ОСОБА_1 підлягала поверненню позивачеві.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
43. Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
44. Велика Палата Верховного Суду вважає, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.
Керуючись статтями 311, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА :
1. Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2024 року у справі № 990/12/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                       О.  В. Кривенда 
Судді:                                    О. О. Банасько                                            М. В. Мазур
О. Л. Булейко                                              С. Ю. Мартєв
Ю. Л. Власов                                               С. О. Погрібний
І. А. Воробйова                                           О. С. Ткачук
М. І. Гриців                                                  В. Ю. Уркевич
І. В. Желєзний                                             Є. А. Усенко
Л. Ю. Кишакевич                                        Н. В. Шевцова
В. В. Король