ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року	Львів	Справа № 380/13093/22 пров. № А/857/11832/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                  Обрізко І.М., 
суддів                                                                        Сеника Р.П., Онишкевича Т.В.,
за участю секретаря судового засідання              Хомин Ю.Є.,              

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року з питань повторного встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, прийняте суддею Морською Г.М. у м. Львові, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, 

                                                               встановив:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 11.07.2022 №16455/З-1300-21 про відмову у поновленні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком із 01.11.2009; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 496  грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративну суду від 16 лютого 2023 апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Львівській області залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 по справі №380/13093/22 змінено виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області  поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01 листопада 2009, з компенсацією втрати частини доходів».
В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 по справі №380/13093/22 - залишено без змін.

Ухвалою від 06.11.2023 зобов`язано ГУПФУ у Львівській області подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 з урахуванням змін, внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023, протягом одного місяця з дати прийняття цієї ухвали, а у випадку її апеляційного оскарження - протягом 15 днів із дня прийняття Восьмим апеляційним адміністративним судом постанови за результатом апеляційного перегляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2024 апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Львівській області залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 по справі №380/13093/22 - без змін.

На виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 ГУ ПФУ у Львівській області 27.02.2024 подано звіт та доповнення до звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі №380/13093/22.
Ухвалою від 29.02.2024 суд прийняв звіт ГУ ПФУ у Львівській області про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від  04.11.2022 у справі № 380/13093/22 з урахуванням змін, внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023, та зазначив: «... рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 вважати виконаним у повному обсязі. Відмовити представнику ОСОБА_1 у задоволенні заяви про накладення штрафу...».
19.03.2024 представником позивачки подано до суду заяву про встановлення судового контролю, у якій ставилось питання: вказати, що свідченням належного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 є нарахування та виплата компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії за період з 01.11.2009 по 30.04.2023, розрахованої від розміру фактично виплаченої пенсії позивачу у зазначеному періоді; зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області у строк до 10 днів подати до суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22, з наданням довідки про нараховану та виплачену пенсію (помісячно) за період з 01.11.2009 до 30.04.2023 та розрахунку розміру компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії у зазначеному періоді; попередити відповідача про накладення судом штрафу на начальника ГУ ПФУ у Львівській області, у разі ненадання, а також неприйняття судом звіту про виконання судового рішення.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 відмовлено у задоволенні заяви про повторне встановлення судового контролю.
25.03.2024 представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 29.02.2024 про прийняття звіту про виконання.
Проте ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із пропуском строку для подання апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції відзначив, що 28.02.2024 ГУ ПФУ у Львівській області було подано звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі №380/13093/22, разом із звітом було подано копію розпорядження від 20.03.2023, за період з 01.11.2009 по 01.03.2023. 29.02.2024 ГУ ПФУ у Львівській області подано доповнення до звіту про виконання рішення, було долучено розрахунок нарахованої суми компенсації. Проте жодних дій для перевірки обґрунтованості розрахунку розміру компенсації втрати частини доходів у сумі 149416,15 грн позивачем не вчинялось під час прийняття звіту.

01.05.2024 представник ОСОБА_1 у черговий раз подав заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі №380/13093/22.
Заява мотивована наступним: з метою перевірки обґрунтованості нарахування компенсації втрати частини доходів у сумі 149416,15 грн, позивачем 02.03.2024 було в особистому кабінеті на Веб-порталі ПФУ подано відповідачу заяву про надання розрахунку компенсації, і такий розрахунок було отримано позивачем 18.03.2024 (додаток 1 до заяви позивача від 19.03.2024 у справі). З розрахунку випливає, що його проведено виходячи з розміру місячної пенсії за період з 01.11.2009 до 30.04.2023 у фіксованому (постійному) розмірі 610,03 грн. та загальної суми пенсії 98207,23 грн., у той час як позивачу фактично нараховано та виплачено пенсію у зазначеному періоді в інших розмірах, у загальній сумі 234979,50 грн. Таким чином, 18.03.2024 апелянту стало відомо, що йому виплачено значно занижену компенсацію за затримку виплати пенсії за період з 01.11.2009 по 30.04.2023, а ухвалу суду від 29.02.2024 прийнято у разі неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
На підтвердження зазначеного факту до заяви позивача від 19.03.2024 додано виписку з банківського рахунку позивача за період з 01.05.2023 до 31.01.2024 (відповідачем 17.05.2023 проведено вперше виплату пенсії на виконання судового рішення у справі), з якої вбачається, що позивачу виплачено пенсію за період з 01.11.2009 до 30.04.2023 у сумі 234979,50 грн, а не 98207,23 грн, як зазначено у звіті відповідача.
З протоколу/розпорядження про перерахунок пенсії, версія 1.6.78.1 від 30.11.2023 15:13 також випливає, що розмір пенсії позивача з 01.03.2023 складає 3120 грн. (додаток 3 до заяви).
Відповідно, розмір компенсаційної виплати до пенсії позивача, розрахований з розміру фактично виплаченої пенсії позивачу за зазначений період - 234979,50 грн., набагато перевищує розмір нарахованої та виплаченої відповідачем компенсаційної виплати 98207,23 грн. на виконання судового рішення.
Таким чином, фактично доказів виконання судового рішення у справі, щодо нарахування та виплати в установленому законом розмірі компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 01.11.2009 по 30.04.2023 - суду досі не надано.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 відмовлено у задоволенні такої заяви.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що подаючи повторно заяву про встановлення судового контролю представник позивача фактично не погоджується із розміром нарахованої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому, в порядку контролю за виконанням рішення судом неодноразово зазначалось про суму нарахованої компенсації втрати частини доходів. Крім того, позивачем жодного разу не ставилось питання про правильність нарахування такої компенсації.
Суд зауважує, що предметом розгляду даної справи була перевірка правомірності не поновлення пенсії ОСОБА_1 та, як наслідок, було зобов`язано поновити позивачці виплату пенсії із нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Приймаючи звіт про виконання рішення суду, судом встановлено, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 з урахуванням змін, внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 виконано в повному обсязі. Вказані висновки суду не скасовані судом апеляційної інстанції.
Тому повторне звернення із заявою про встановлення судового контролю після прийняття судом від ГУ ПФУ у Львівській області звіту про виконання судового рішення з урахуванням змін, внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 є безпідставним, що відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в ухвалі від 25.11.2021 у справі № 855/111/20.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу із порушенням норм процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що до цього часу доказів виконання судового рішення у справі, у частині нарахування та виплати в установленому законом розмірі компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 01.11.2009 по 30.04.2023 матеріали справи не містять, відповідно, висновок суду про те, що відповідачем проведено належним порядком нарахування компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії позивачу за період з 01.11.2009 по 30.04.2023 у сумі 149416,15 грн. на підтвердження чого надано розрахунок такої компенсації, на матеріалах справи не заснований та призвів до невірного вирішення справи.
Отже, як випливає з матеріалів справи, на 10.05.2024 судове рішення у справі, щодо нарахування та виплати у належному розмірі компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 01.11.2009 не виконано.
ГУ ПФУ у Львівській області у відзиві наводить аргументи, подібні висновкам суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Відповідно до статті   14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370   КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею   129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 у справа №140/279/21.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1)   зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2)   накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 16 вересня 2020 у справі № 826/9960 зазначила, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Подаючи повторно заяву про встановлення судового контролю представник позивача фактично не погодився із розміром нарахованої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, що не складає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки в порядку контролю за виконанням рішення судом неодноразово зазначалось про суму нарахованої компенсації втрати частини доходів, однак,  позивачем жодного разу не ставилось питання про правильність нарахування такої компенсації.
Предметом розгляду даної справи було поновлення пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку із чим зобов`язано поновити останній виплату пенсії із нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення судового контролю може мати місце на стадіі? виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якоі? таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі, що відповідає позиції Великоі? Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.06.2018  у справі № 800/592/17.
Як було зазначено вище, ухвалою від 29.02.2024 суд прийняв звіт ГУ ПФУ у Львівській області про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від  04.11.2022 у справі № 380/13093/22, що дає підстави вважати, що таке судове  рішення виконано в повному обсязі.
Із черговою заявою представник позивача звернувся 01.05.2024, тобто після того, як судове рішення було виконано.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України не визначає можливості встановлення судового контролю шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення після того, як судом вже прийнято відповідний звіт від суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку проблема виникла у зв`язку зі зволіканням позивача оскаржити ухвалу від 29.02.2024 про прийняття звіту, яка набрала законної сили в світлі юридичної визначеності.
Тому повторне звернення із заявою про встановлення судового контролю після прийняття від ГУ ПФУ у Львівській області звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від  04.11.2022 у справі № 380/13093/22 є безпідставне, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в ухвалі від 25 листопада 2021 у справі №855/111/20.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави вважати правильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи (питання).
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 

                                                             постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року з питань повторного встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №380/13093/22 -без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 20.06.2024.