ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 р. 	Справа № 520/29274/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 (ухвалене суддею Бадюковим Ю.В.)     по справі № 520/29274/23
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся  до   суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення індексації заборгованості у виплаті судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, з 01.02.2020   до моменту прийняття рішення по даній справі; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області   здійснити перерахунок заборгованості по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ,   з 01.02.2020   до моменту прийняття рішення по справі; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  на користь ОСОБА_1   заборгованість грошового утримання в сумі 914705 (636708,10+277996,90); рішення в частині стягнення заборгованості звернути до негайного виконання;    стягнути з Пенсійного фонду 3 процента річних.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2024  позов  задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у не проведенні індексації заборгованості по виплаті судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, з 01.02.2020   до дати прийняття рішення по зазначеній справі; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області   здійснити індексацію заборгованості по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1   з 01.02.2020   до дати прийняття рішення по зазначеній справі; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   на користь ОСОБА_1   заборгованість зі щомісячного довічного грошового утримання судді в сумі 636708,10 грн.; допущено до негайного виконання рішення суду в частині присудження ОСОБА_1   виплати з щомісячного довічного грошового утримання судді у межах суми стягнення за один місяць; у задоволенні іншої частини позовних вимог  відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1   витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, в сумі 3000  грн.   за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Не погодившись із рішенням        суду першої        інстанції,  позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2024   в частині зобов`язання відповідача перерахувати індексацію заборгованості довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1  з 01.02.2020 в розмірі 296403,41 грн. станом  на грудень 2023 р. та  стягнути з відповідача цієї суми додавши до неї інфляцію ще за чотири місяці 2024 року до дати прийняття рішення  по зазначеній справі. В іншій частинні рішення залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що  суд  першої інстанції безпідставно  відмовив в стягненні з відповідача  на його користь  індексації заборгованості в сумі 277996,90 грн. та прийняв рішення про зобов`язання нарахувати цю індексацію, у зв`язку із тим, що відповідачем не була нарахована така індексація.
Не погодившись із рішенням        суду першої        інстанції,  відповідач подав апеляційну скаргу, в якій,  просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2024   в частині задоволення позовних вимог   та прийняти  нове рішення, яким у  задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме:             Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати",     Кодексу адміністративного судочинства України         та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними   в справі матеріалами.
          Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача підлягають частковому  задоволенню, а вимоги апеляційної скарги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
          Відповідно до      ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що апелянтами    рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Пенсійного фонду трьох процента річних  не оскаржується.   Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції не надається правова оцінка висновкам суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні цієї позовної вимоги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020   по справі №520/13066/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема  зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області   здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 28.02.2020 № 04-52/228 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021   у справі № 520/3115/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема,  зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням строку служби у рядах Радянської армії - 1 рік 10 місяців 16 днів, а також період роботи, вимога щодо якої була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 2 роки та виплатою недоотриманих сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2021   по справі № 520/6156/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема  зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управляння Державної судової адміністрації України у Харківській області від 16.03.2021 № 04-49/105 про суддівську винагороду дія обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020.
На виконання вищезазначених рішень позивачу здійснено відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 31.12.2021 №  2000-0501-6/166556 повідомлено позивачу, що борг по перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.02.2020 по 31.10.2021 складає 636708,11 грн. Вказана заборгованість позивачу не виплачена, що не заперечується відповідачем.
 Позивач не погодившись з протиправною не виплатою відповідачем   заборгованості з перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмір 636708,11 грн. та не проведенням індексації, згідно наданого розрахунку, який складає 277996,90 грн.,  у загальному розмірі 914705,00 грн.   звернувся до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що: позивачу відповідачем нарахована заборгованість  по перерахунку довічного грошового   утримання судді у відставці за період з 01.02.2020 по 21.10.2021  в розмірі 636708,10 грн., у зв`язку із чим цю суму необхідно стягнути на користь позивача; відповідачем з 19.02.2020 протиправно не здійснено індексацію заборгованості по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.02.2020, у зв`язку із чим належним захистом прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити індексацію заборгованості по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.02.2020   до дати прийняття рішення по зазначеній справі, оскільки  відповідна індексація в сумі 277996,90 грн. відповідачем ще не була нарахована позивачу, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави для стягнення цієї суми на користь позивача.
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Щодо  позовних вимог в частинні стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   на користь ОСОБА_1   заборгованості зі щомісячного довічного грошового утримання судді в сумі 636708,10 грн. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно із    ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до    ст. 372 КАС України,    судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. 
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження.
Відповідно до    ч. 1    ст. 11 Закону України “Про виконавче провадження”,     державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, вимогами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.
Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що     у першу чергу забезпечується через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". 
Статтею 382 КАС України    визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до ч. 1     ст. 383 КАС України,    особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставами застосування вимог статей 382 та     383 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у    КАС України    спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому    КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Судовим розглядом встановлено, що на  виконання рішень   Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020   у справі №520/13066/2020;   від 11.05.2021 у справі № 520/3115/21;   від 28.05.2021   у справі № 520/6156/21  позивачу   Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області нарахована, проте не виплачена  доплата до грошового забезпечення судді у відставці у загальному  розмірі 636708,11 грн.  
Як вбачається зі змісту позовної заяви та  матеріалів справи, позивач     просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області      на його користь  заборгованість грошового утримання, у зв`язку із  виконанням рішень Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020   у справі №520/13066/2020;   від 11.05.2021 у справі № 520/3115/21;   від 28.05.2021   у справі № 520/6156/21.
Тобто, позивач  фактично не погоджується з  не виплатою на його користь   Головним управління Пенсійного фонду України в Харківської області  суми заборгованості грошового утримання судді у відставці у розмірі   636708,11 грн., яка нарахована відповідачем під час виконання вищезазначених судових рішень.  
Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому    статтею 249    цього Кодексу.
Порядок оскарження рішення, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 382, ст. 383 КАС України, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини 5 статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Аналогічний висновок щодо застосування вимог     процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 24.09.2020 р. у справі № 640/15623/19, від 29.07.2021 р. у справі № 460/350/19, від 17.05.2023 р. у справі № 580/5096/22.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що     вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а підлягають розгляду в порядку    статті 383 КАС України.
Аналогічний висновок щодо застосування вимог     процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 р. у справі № 540/3413/20.
Відповідно до     п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду   від 02.08.2022 р.  у справі № 440/6017/21 , від 12.09.2022 р.  у справі № 500/1813/21, від 04.01.2023 р.  у справі № 640/17686/21.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним     закрити  провадження у справі за позовом      ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  на його користь    заборгованості довічного грошового утримання судді у відставці  в сумі  636708,10 грн.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення індексації заборгованості у виплаті судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, з 01.02.2020   до моменту прийняття рішення по даній справі та  зобов`язання відповідача   здійснити перерахунок заборгованості по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1   з 01.02.2020   до моменту прийняття рішення по справі та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  на користь ОСОБА_1   індексації грошового утримання в сумі  277996,90 грн. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII,  суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:  вислугу років;  перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь;  роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон № 1402-VIII, який серед іншого визначає умови та порядок забезпечення суддів, в тому числі звільнених у відставку, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише посадового окладу та доплати за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Враховуючи, що індексація не входить до, встановленого ст. 135 Закону № 1402-VIII, складу грошового забезпечення судді, суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для   обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із включенням до її складу індексації.  
Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (в подальшому - Закон № 2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 Закону № 2050-III визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до ст. 3 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно із ст. 4 Закону № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" постановою Кабінету Міністрів України   від 21.02.2001 № 159, затверджено  Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (в подальшому - Порядок №159).
Пунктами 2, 3     Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно із п. 4 Порядку № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що    основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Відтак, законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.
Судовим розглядом встановлено, що  позивачу заборгованість з перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 636708,10 грн. нарахована, проте, не виплачена, що і не заперечується самим позивачем.
Із урахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення індексації заборгованості у виплаті судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці  з 01.02.2020   до моменту прийняття рішення по даній справі та  зобов`язання відповідача   здійснити перерахунок заборгованості по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1   з 01.02.2020   до моменту прийняття рішення по справі та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  на користь ОСОБА_1   індексації грошового утримання в сумі  277996,90 грн. та похідної вимоги про допущення до негайного виконання рішення суду в частині виплати на користь позивача.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду   від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 20.10.2022 у справі 140/862/19.
Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь  судових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 3000   гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, суд  апеляційної інстанції зазначає   наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 132 Кодексу адміністративного суду України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного суду України).
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного суду України встановлено, що  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі (ч. 1 ст. 321 Кодексу адміністративного суду України).
Відповідно до  п. п. б, в п. 4  ч. 1 ст. 322 Кодексу адміністративного суду України, у  резолютивній частині постанови  суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема: новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно із ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного суду України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що, оскільки судом апеляційної інстанції не приймається рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то відсутні підстави для відшкодування на його користь судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним:  апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення; апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   задовольнити частково; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2024  р. скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1  та прийняти в скасованій частині  постанову, якою закрити  провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  на його користь    заборгованості довічного грошового утримання судді у відставці  в сумі  636708,10 грн.; в іншій частині  позовних вимог   ОСОБА_1 відмовити;  в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі № 520/29274/23 - скасувати частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Прийняти в скасованій частині  постанову, якою закрити  провадження у справі    в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  на користь ОСОБА_1    заборгованості довічного грошового утримання судді у відставці  в сумі  636708,10 грн.
В іншій частині  позовних вимог   ОСОБА_1 відмовити.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та  може бути оскаржена до Верховного Суду в частині закриття провадження у справі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, в  іншій частині постанова суду не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін