Номер провадження: 22-ц/813/3525/24 
Справа № 521/16651/22
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Граніна Даниїла Віталійовича на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому, згідно останніх уточнень, просила суд стягнути з відповідача на її користь суму збитку в розмірі 15 500 доларів США, 3% річних у розмірі 2 314,81 дол. США та судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що 22 березня 2018 року ОСОБА_1 продав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., що зареєстрований у реєстрі за № 1258. Продаж було здійснено за 15 500 дол. США, про що була складена розписка. У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 про витребування вказаної квартири із чужого незаконного володіння. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2020 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 02.02.2021 року та постановою Верховного Суду від 26.01.2022 року по справі № 521/15501/19, позовні вимоги задоволено, витребувано у ОСОБА_2 спірну квартиру на користь ОСОБА_4 . Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу 15.04.2004 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2012 року по справі № 1519/9319/2012 було визнано право користування квартирою АДРЕСА_3 за ОСОБА_5 , який у лютому 2013 року отримав документи про її приватизацію. 20 червня 2014 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу відчужив спірну квартиру ОСОБА_6 , який 29 вересня 2014 року продав її ОСОБА_7 , а той в свою чергу 22 березня 2018 року відчужив спірну квартиру на користь ОСОБА_2 . При цьому судами встановлено, що квартира вибула з володіння власника на підставі судового рішення та підлягає поверненню власнику на підставі ст. 388 ЦК України. На момент набуття квартири у власність ОСОБА_2 не знала і не могла знати про те, що існують підстави для витребування квартири у добросовісного набувача. Таким чином ОСОБА_2 завдано збитків на 15 500 дол. США. При цьому за період з 22.03.2018 року по 13.03.2023 року заборгованість із 3% річних становить 2 314,81 дол. США. За даних обставин позивач вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків – задоволено.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_5 ) суму збитків у розмірі 15 500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) дол. США та 3% річних в розмірі 2 314 (дві тисячі триста чотирнадцять) дол. США 81 цент.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_5 ) судові витрати зі сплати судового збору 7013,30 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Гранін Даниїл Віталійович подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Задовольняючи позов, стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму збитків у розмірі 15 500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) доларів США та 3% річних в розмірі 2 314 (дві тисячі триста чотирнадцять) доларів США 81 цент., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог. 
Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. 
Судом встановлено, що:
- 22.03.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 купила у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 . Продаж здійснено за 151 008 грн (а/с 7-8);
- однак відповідно до складеної розписки від 22.03.2018 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15500 доларів США за продану квартиру АДРЕСА_2 (а/с 9);
- рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2020 року (справа № 521/15501/19) позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Наталія Артемівна про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування запису про право власності – частково задоволено. Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вищезазначене рішення суду залишено в силі постановою Одеського апеляційного суду від 02.02.2021року та постановою Верховного Суду від 26.01.202 року (а/с 11-21).
Колегія суддів виходить з такого.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного права. 
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі 6-1376цс16 викладено правовий висновок про те, що статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу його не можна витребувати в нього; одним із чинників дотримання принципу пропорційності при втручанні у право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України. 
У разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.
Частиною першою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частинами першою, другою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Згідно з частиною третьою статті 216 ЦК України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.
Частиною першою статті 661 ЦК України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.
При цьому вирішуючи питання про грошове стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суд має виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 640/14719/15-ц).
Виходячи зі встановлених у справі обставин, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин в частині стягнення збитків у розмірі 15 500 доларів США зазначені норми законодавства та правильно врахував правові висновки Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був залучений до участі у справі про витребування у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_2 , не можуть бути взятими до уваги, оскільки не впливають на висновок районного суду. В свою чергу у разі, якщо рішенням суду у цивільній справі вирішені права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у такій справі, ця особа не позбавлена права оскаржити дане рішення в апеляційному порядку.
Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_7 судом при розгляді справи і ухваленні оскаржуваного заочного рішення не можуть бути взятими до уваги, оскільки до суду повернулося зворотне повідомлення АТ «Укрпошта» з відміткою “адресата відсутній за вказаною адресою”, а також зворотне повідомлення кур`єрської служби доставки, що було направлено за адресою реєстрації ОСОБА_7 про те, що «у квартирі проживають квартиранти», що в розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, оскільки днем вручення судової повістки в таких випадках є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Інші доводи апеляційної скарги щодо вимог про стягнення збитків у розмірі 15 500 доларів США зведені лише до незгоди з висновком суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Тому підстави для скасування або зміни рішення суду в цій частині вимог відсутні.
Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних в розмірі 2 314,81 доларів США.
Так. задовольняючи дані позовні вимоги, суд першої інстанції послався на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/’1573/18.
Між тим, зі змісту постанови Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/’1573/18 вбачається, що Верховний Суд погодився з висновками судів у частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 3 % річних, оскільки проценти річних не є складовою збитків та нараховуються на суму простроченого зобов`язання.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Договором купівлі-продажу від 22.03.2018 року та розпискою від цієї ж дати не передбачено повернення продавцем покупцеві грошових коштів отриманих за відчуження квартири.
Як вбачається, ОСОБА_1 не був залучений до участі у справі № 521/15501/19 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Наталія Артемівна про витребування майна з чужого незаконного володіння, остаточне судове рішення в якій ухвалено Верховним Судом 26.01.2022 року і не отримував від  ОСОБА_2  вимоги про повернення 15 500 доларів США, а дізнався про наявність рішення суду про витребування в ОСОБА_2 квартири на користь іншої особи та про майнові претензії останньої до нього вже під час розгляду судового спору у справі, заочне рішення в якій переглядається в апеляційному порядку.
Зазначене не надає можливості кваліфікувати зобов`язання з повернення продавцем покупцю 15 500 доларів США, як прострочене зобов`язання, що має наслідком стягнення 3% річних.
При таких обставинах у суду першої інстанції не було підстав для висновку про стягнення 3% річних, оскільки у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України проценти річних не є складовою збитків та нараховуються на суму простроченого зобов`язання.
Тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних в розмірі 2 314,81 доларів США підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України  якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позову до суду і клопотання про забезпечення позову ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 5 668,80 грн + 846,30 грн (за збільшення позовних вимог) + 496,20 грн (за забезпечення позову), що всього становить 7 011,30 грн.
За подання апеляційної скарги на рішення суду скаржник ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 9 772,65 грн.
За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, рішення суду про стягнення збитків у розмірі еквівалентному 15 500 доларів США, що становить 87 % від заявлених вимог та відповідно апеляційну скаргу задоволено на суму 2 314,81 доларів США, що становить 13% від оскарженого рішення суду.
Враховуючи наведене в порядку перерозподілу судового збору з відповідача на користь позивача слід стягнути 6 164 грн 34 коп., виходячи з (5 668,80 + 846,30) * 87% та 496,20 грн — суми, що було сплачено за клопотання про забезпечення позову, яке задоволено судом першої інстанції
За часткове задоволення апеляційної скарги з позивача на користь відповідача слід стягнути (9 772,65*13%), що становить 1 270 грн 44 коп.
Виходячи з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Тому остаточно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 893 грн 90 коп., виходячи з (6 164,31 — 1 270,44).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Граніна Даниїла Віталійовича - задовольнити частково.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних в розмірі 2 314 (дві тисячі триста чотирнадцять) доларів США 81 цент - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних в розмірі 2 314 (дві тисячі триста чотирнадцять) доларів США 81 цент – залишити без задоволення.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
В порядку перерозподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді 4 893 грн 90 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 17.05.2024 року.

Головуючий:                                                                 О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        А.П. Заїкін

                                                                               С.О. Погорєлова