УХВАЛА
 
09 квітня 2024 року
м. Київ
справа № 473/1031/16-к
провадження № 51-1874 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів:                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_5 ,
установив:
відповідно до змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, виправдувальним вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. 
За результатами розгляду апеляційних скарг представників потерпілих та прокурора, колегія суддів Миколаївського апеляційного суду 27 лютого 2024  року постановила ухвалу, якою вирок залишила без зміни.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу прокурора необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків з огляду на таке.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ч. 1 ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
У касаційній скарзі прокурор, вказуючи про незаконність ухвали апеляційного суду, порушує питання про скасування рішення апеляційного суду й призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, зокрема, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що оскаржуване судове рішення, на думку скаржника, ухвалено незаконним складом апеляційного суду та посилаючись на ч. 3 ст. 76 КПК України, вказує, що під час апеляційного провадження зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були виконані.
Прокурор вважає, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції під час розгляду даного провадження, не міг брати участі у новому провадженні в суді апеляційної інстанції після скасування вироку суду першої інстанції. 
Зазначена обставина, на думку прокурора, викликає сумніви у неупередженості судді. 
Відповідно до ч. 3 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.
Проте, посилаючись на зазначені вимоги закону, прокурор фактично обґрунтовує свої доводи, через положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, що належить до інституту відводу.
Крім того прокурор вказує, що ухвала апеляційного суду, зокрема, не відповідає вимогам ст. 413 КПК України. 
Однак, взагалі не обґрунтовує в чому саме виявилось таке порушення, а лише зазначає вказану статтю Кодексу як одну із підстав для скасування ухвали апеляційного суду.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою прокурора.
Тому, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху, надавши скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції прокурором має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху, надавши скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                 ОСОБА_6