ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 червня 2024 року 	м.Суми	

Справа №576/1844/23 
Номер провадження 22-ц/816/881/24
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І. 
у присутності :
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2023 року у складі судді Колодяжного А.О., ухвалене в м. Глухів Сумської області, повний текст якого виготовлено 04 січня 2024 року,
в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Глухівської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом вчинення дій, 
в с т а н о в и в:
У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.
Свої вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку загальною площею 109 кв. м з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5910300000:01:011:0699 площею 0,1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією ж адресою. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2002 року земельну ділянку площею 6 кв. м залишено в загальному користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Зазначає, що на початку травня 2022 року його сусід з квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 самовільно встановив металеві ворота, перекривши таким чином йому проїзд та прохід по земельній ділянці загального користування вздовж паркану його садиби, чим обмежив його право на користування земельною ділянкою загального користування і як наслідок - неможливість завести дрова до свого подвір`я, обслуговувати вигрібну яму та проводити ремонт паркану. З цього приводу він звертався до Глухівської міської ради із заявою про призначення комісії для обстеження території загального користування. При комісійному обстеженні було виявлено факт незаконного перекриття відповідачем території загального користування та запропоновано йому прибрати самовільно встановлені ворота, проте відповідач до цього часу не надав вільного доступу на територію загального користування, самовільно встановлені ворота не прибрав. 
Посилаючись на вказані обставини, просить зобов`язати ОСОБА_1 здійснити за власний рахунок демонтаж самовільно побудованих воріт з боку АДРЕСА_1 , що перекривають доступ до загальної ділянки загального користування домовлодіння по АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити постанову, якою його позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача на його користь усі судові витрати.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що земельна ділянка загального користування площею 0,0304 га фактично є вулицею (проїзною частиною). Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2002 року, яким було встановлено порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 між співвласниками даного будинку відповідно до 6-го варіанту висновку експертизи, під`їзд загального користування площею 0,0304 га було передано у користування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Зазначає, що факт незаконного перекриття відповідачем території загального користування підтверджується копією листа виконавчого комітету Глухівської міської ради, що не було враховано судом першої інстанції.
Наголошує на тому, що відповідач не заперечує того, що саме він встановив ворота, які загороджують під`їзд загального користування. Самовільно встановивши ворота, перекривши таким чином позивачу проїзд та прохід по земельній ділянці загального користування вздовж паркану його садиби - відповідач прикріпив їх до стіни належної позивачу господарської споруди, що є втручанням в його право приватної власності, адже ці дії відповідач з ним не погоджував.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення - залишити без змін. Наголошує на тому, що він не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Домоволодіння та земельну ділянку він продав ОСОБА_5 , а він проживає у даному домоволодінні з дозволу власника та здійснює догляд за житловим будинком та земельною ділянкою, на якій він знаходиться. Вважає, що позивач жодних доказів того, яким чином йому чиняться перешкоди не надав. Вказує на те, що позивач зазначає, що земельна ділянка площею 0,0304 га по АДРЕСА_1 як проїзд загального користування була передана ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності, оскільки вказана земельна ділянка має статус загального користування для ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які в подальшому виділили свої частини будинку в окремі домоволодіння та приватизували земельні ділянки. При встановленні огорожі та воріт для доступу до земельної ділянки плошею 0,0304 га він ніяких прав ОСОБА_2 не порушив. Ні до яких споруд ОСОБА_2 поставлена ним огорожа та ворота не примикають. 
Від виконавчого комітету Глухівської міської ради надійшли пояснення, в яких просить справу розглянути без участі їх представника, щодо винесення рішення покладається на розсуд суду.
Заслухавши пояснення відповідача, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано 27 травня 2019 року (а.с. 5). Також йому належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1000 га кадастровий номер 5910300000:01:011:0699 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за цією ж адресою, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 березня 2019 року (а.с. 11-14).
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2002 року у справі № 2-41/02 р. у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, було встановлено порядок користування земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1 між співвласниками даного будинку відповідно до 6-го варіанту судово-технічної експертизи. Цим рішенням суду під`їзд загального користування площею 0,0304 га (152+152 кв. м) передано у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 52-55).
На підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2014 року власницею будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0860 га кадастровий номер 5910300000:01:011:0636 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку за цією ж адресою є ОСОБА_5 (а.с. 44-45).
Рішенням виконавчого комітету Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 липня 2020 року № 171 було проведено поділ житлового будинку на окремі домоволодіння та присвоєно відповідні адреси, зокрема частині житлового будинку загальною 160,7 кв.м, яка належить ОСОБА_5 - 43/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1 (а.с. 56).
Відповідач ОСОБА_1 не заперечує обставину встановлення воріт, які загороджують під`їзд загального користування площею 0,0304 га до будинків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зі згоди вказаних користувачів даної земельної ділянки (а.с. 111).
З приводу встановлених воріт позивач звертався до виконавчого комітету Глухівської міської ради та на своє звернення отримав відповідь, що в ході звернення факт встановлення воріт та закриття території загального користування підтвердився, та ОСОБА_1 було направлено листа з попередженням про порушення (а.с. 15).
В ході розгляду справи судом першої інстанції від виконавчого комітету Глухівської міської ради надійшли пояснення, зі змісту яких вбачається, що на теперішній час власники індивідуальної житлової забудови, розташованої у АДРЕСА_1 приватизували земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки). Таким чином, у межах колишньої земельної ділянки утворилося чотири земельні ділянки приватної власності: ОСОБА_2 (кадастровий номер 5910300000:01:011:0699) площею 0,1000 га; ОСОБА_3 (кадастровий номер 5910300000:01:011:0691), площею 0,0528 га, (кадастровий номер 5910300000:01:011:0692), площею 0,0262 га; ОСОБА_1 (кадастровий номер 5910300000:01:011:0639), площею 0,0860 га. Крім того, земельна ділянка площею 0,5460 га (кадастровий номер 5910300000:01:011:0687) перебуває в оренді у ОСОБА_1 Земельна ділянка, про яку йде мова, відповідно до порядку користування земельною ділянкою, що встановлено рішенням суду, закріплювалася за ОСОБА_3 - 152 кв. м, та ОСОБА_1 - 152 кв. м. Крім того, комісія з обстеження технічного стану житлового фонду та приміщень нежитлового призначення Глухівської міської ради неодноразово проводила обстеження житлового будинку з прибудинковою територією за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами яких виявлені порушення щодо користування земельною ділянкою та житловим будинком між всіма співвласниками та було рекомендовано звернутися до проєктної організації, де є сертифіковані інженери-землевпорядники, для визначення фактичних меж земельної ділянки на місцевості (а.с. 32-33).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під`їзд загального користування рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2002 року було передано саме у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , при цьому було враховано потреби усіх користувачів земельних ділянок. Позивачем не надано доказів, які б свідчили б про неможливість чи суттєві складнощі в обслуговуванні своєї земельної ділянки та будинку без використання під`їзду загального користування. Крім того, позивач не навів суттєвих аргументів щодо наявності у нього перешкод у користуванні цим під`їздом навіть зі встановленими воротами.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України   кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Згідно ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою відшкодування завданих збитків.
Частиною 1 ст. 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Згідно положень ст. 391 ЦК України ЦК України  власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.
В даній справі відповідачем не заперечується, що ним були поставлені ворота, якими загороджено під`їзд загального користування площею 0,0304 га до будинків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Водночас матеріалами справи підтверджується, що вказана земельна ділянка відповідно до порядку користування земельною ділянкою, встановленого рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2002 року у справі № 2-41/02 р. закріплювалася за ОСОБА_3 - 152 кв. м, та ОСОБА_1 - 152 кв. м відповідно. Вказане спростовує твердження скаржника, що вказаний під`їзд загального користування було передано у користування також і йому, позаяк попередньому власнику житлового будинку та земельної ділянки, які на даний час належать йому, - ОСОБА_6 , вказана земельна ділянка у користування рішенням суду не передавалася.
За встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів того, що встановлення воріт перешкоджає йому у обслуговуванні його земельної ділянки та будинку без використання спірної земельної ділянки. 
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 367; 374; 375; 381-382; 389 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 червня 2024 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   В. Ю. Рунов