справа №991/4643/24
провадження №1-кс/991/4681/24

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
Іменем України
«06» червня 2024 року                                                                 м. Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ), прокурора ОГП ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката  ОСОБА_7 , який діє в інтересах  ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру від 05 січня 2024 року у кримінальному провадженні №62023000000000883 від 13 жовтня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката  ОСОБА_7 , який діє в інтересах  ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру від 05 січня 2024 року у кримінальному провадженні №62023000000000883 від 13 жовтня 2023 року.
Обставини, якими обґрунтована скарга.
Скарга обґрунтована тим, що 05 січня 2024 року старшим слідчим ГСУ ДБР ОСОБА_8 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №62023000000000883 від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ст. 114-1, ч.5 ст. 191 КК України. На підставі проведеного аналізу цієї підозри, сторона захисту вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Так, адвокат зазначає, що на посаду начальника управління розвитку речового забезпечення Центрального управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення ЗСУ ОСОБА_5 був призначений Наказом №3 від 16 грудня 2021 року. За своїми посадовими обов`язками ОСОБА_5 не мав жодного відношення до укладення договорів МОУ, в тому числі, договору №3 від 11 квітня 2022 року, який є предметом досудового розслідування. Згідно відповіді компанії «MIMALTEMER LTD» на адвокатський запит, у підготовці цього договору приймали участь працівники договірного відділу, юристи, фінансисти МОУ, а також працівники «MIMALTEMER LTD». Цей договір став третім між МОУ та «MIMALTEMER LTD», тому було розуміння процесу організації договірної роботи. Цей контракт підписали ОСОБА_9 від імені Міноборони та ОСОБА_10 від імені «MIMALTEMER LTD». У підготовці договорів, у тому числі №3 від 11 квітня 2022 року ОСОБА_5 ніякої участі не приймав, як і не був відповідальною особою не за визначення рівня бронежилетів, не тим паче, за прийняття їх по якості. В зв`язку з цим, на переконання сторони захисту, ОСОБА_5 не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, оскільки не мав жодного відношення не тільки до розпорядження грошовими коштами МОУ, а навіть, до укладення договору №3 від 11 квітня 2022 року з «MIMALTEMER LTD». Щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1 КК України сторона захисту зазначає, що обвинувачення, відступивши від загальних приписів правової визначеності, одні й ті ж самі події щодо укладення та виконання договору №3 від 11 квітня 2022 року кваліфікували за двома різними складами кримінального правопорушення, що є неприпустимим і саме по собі тягне за собою скасування повідомлення про підозру. Крім цього адвокатом зазначено, що за змістом підозри, сторона обвинувачення жодним чином не сформувала в чому ж саме полягала, начебто, змова між підозрюваними. Також стороною обвинувачення, окрім загальних фраз, не доведено, що укладення третього договору мало на меті свідоме постачання надійним іноземним виконавцем, начебто, неякісних бронежилетів. Тобто, підсумовуючи, адвокат у скарзі вказує, що дії ОСОБА_5 не підпадають під ознаки об`єктивної сторони, не містять суб`єктивної сторони та він взагалі не є суб`єктом скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1, ч.5 ст. 191 КК України, в зв`язку з чим просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05 січня 2024 року у кримінальному провадженні №62023000000000883 від 13 жовтня 2023 року.
Позиція сторін у судовому засіданні.
В судовому засіданні адвокати ОСОБА_7 ( 03-04 червня 2024 року ) та ОСОБА_4 подану скаргу на повідомлення про підозру підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній. На обґрунтування доводів скарги долучили до неї додаткові матеріали.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку своїх захисників та просив скаргу на підозру задовольнити. Додатково зазначив, що згідно функціоналу ні Управління, ні начальник управління не мають нікого відношення та не впливають на процеси визначення потреби ЗСУ, номенклатури та кількості необхідного майна, визначення контрагентів по договорах, проведення конкурсних процедур, підготовки, укладення договорів, логістичному супроводженню, прийому та перевірки якості продукції. Вказав, що він не підшукував ніякої компанії у ролі контрагента посередника, а компанія « MIMALTEMER LTD » була презентована Концерном NUROL , який для делегації МОУ проводив презентацію своїх можливостей, ознайомлення з виробничими площами, процесом виробництва, дослідницькою лабораторією, проводив відстріл продукції власного виробництва. Співпрацю МОУ з Концерном NUROL через представника MIMALTEMER LTD було організовано офіційним чином. Підозрюваний звернув увагу на безпідставність звинувачень його впливу на процес укладення договорів, прийняття рішень, в тому числі щодо логістичного супроводження та оплати товару, організації роботи по прийому-передачі товарів. Вважає усі звинувачення проти нього абсолютно безпідставними, а підозру необґрунтованою (детально свої заперечення на підозру ОСОБА_5 виклав у письмових поясненнях, які долучені до матеріалів скарги).
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами. На спростування доводів захисту про те, що ОСОБА_5 не є суб`єктом інкримінованих йому обвинуваченням кримінальних правопорушень вказав, що стороною захисту не враховано, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.5 ст. 191 КК України у вчиненні розтрати державних коштів в інтересах третьої особи за попередньою змовою з тимчасово виконуючим обов`язки директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України ОСОБА_12 та заступником Міністра оборони України ОСОБА_13 , які мали повноваження розпоряджатися грошовими коштами. Зазначив, що згідно норм чинного законодавства та практики Верховного суду, загальний суб`єкт кримінального правопорушення, який діє за попередньою змовою зі спеціальним суб`єктом підлягає кримінальній відповідальності за злочин вчинений останнім, якщо його умисел був направлений на вчинення вказаного кримінального правопорушення, відомості про що і містяться в повідомлення про підозру ОСОБА_5 . На спростування доводів сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 114-1 КК України прокурор звернув увагу, що ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у розтраті коштів Міністерства оборони України в сумі понад 948 млн. грн при закупівлі засобів індивідуального захисту, які не можуть використовуватися військовослужбовцями Збройних Сил України за своїм цільовим призначенням, що, відповідно до висновку експертів від 06 березня 2024 року №28513/23-83, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку зі зниженням стану боєздатності підрозділів Збройних Сил України, що відповідає складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 КК України, а тому обвинувачення в цій частині є також обґрунтованим. На підтвердження своїх доводів прокурор долучив матеріали кримінального провадження, якими, на його переконання, обґрунтовується підозра ОСОБА_5 в межах цього кримінального провадження.
Встановленні обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.
Розглядаючи зазначену скаргу, слідчий суддя дослідив її матеріали, заслухав позиції учасників судового засідання та, врахувавши їх думку, дійшов висновку про відсутність об`єктивної потреби у витребуванні усіх матеріалів кримінального провадження, враховуючи можливість надання відповідей на всі вагомі аргументи сторін за наявними матеріалами, що є цілком достатніми для розгляду скарги сторони захисту на повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1, ч.5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні №62023000000000883 від 13 жовтня 2023 року.
Як вбачається з матеріалів скарги, оскаржуване повідомлення про підозру ОСОБА_5 складене 05 січня 2024 року. Із скаргою на це повідомлення адвокат  ОСОБА_7 звернувся 30 травня 2024 року. На момент звернення до суду із цією скаргою та на момент її розгляду кримінальне провадження не закрито, обвинувальний акт до суду не передано. 
Тобто, як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів цю скаргу стороною захисту подано після спливу двох місяців.
Буквальне тлумачення (застосування) п.10 ч.1 ст. 303 КПК України дозволяє стверджувати, що може бути оскаржене повідомлення про підозру після двох місяців з дня повідомлення особі про підозру та протягом всього часу досудового розслідування до його закриття прокурором та/або звернення до суду із обвинувальним актом, що в свою чергу, на думку слідчого судді, виключає необхідність дотримання ініціатором скарги положень ч.1 ст.304 КПК України (10 днів).
В судовому засіданні сторони підтвердили, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №62023000000000883 від 13 жовтня 2023 року ухвалою слідчого судді від 15 травня 2024 року продовжено до 6 місяців, тобто до 05 липня 2024 року.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст. 303 КПК України.
З долученого до скарги повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05 січня 2024 року вбачається, що його зміст відповідає формальним вимогам КПК України щодо змісту та форми повідомлення про підозру, передбачених п. 1-8 ч. 1 ст. 277 КПК України.
Як вбачається зі скарги, а також про що наголошували захисники та сам підозрюваний в ході розгляду скарги, сторона захисту посилається на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри та наявність обставин, які виключають існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме відсутність складів інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1, ч.5 ст. 191 КК України.
Так, з долученого захисником оскаржуваного повідомлення про підозру від 05 січня 2024 року вбачається, що підставою вручення такої підозри ОСОБА_5 була наявність достатніх підстав для його підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1, ч.5 ст. 191 КК України. За твердженням органу досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, вчинене в умовах особливого періоду за попередньою змовою групою осіб (заступником МОУ ОСОБА_13 , т.в.о. директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів МОУ ОСОБА_12 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами), що призвело до інших тяжких наслідків, та у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах на користь компанії «MIMALTEMER LTD», шляхом укладення із зазначеною компанією Договору поставки №01 від 05 березня 2022 року та Договору поставки №03 від 11 квітня 2022 року з додатковими до них угодами на постачання речового майна (балістичних жилетів і пластин) неналежної якості на умовах 100% передоплати вартості товару, в умовах воєнного стану та за попередньою змовою групою осіб (заступником МОУ ОСОБА_13 , т.в.о. директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів МОУ ОСОБА_12 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами).
Перевіряючи наявність вказаних підстав для повідомлення про підозру, слідчий суддя враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» зазначає, що обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення, однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.
Захисники стверджують, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05 січня 2024 року не містить складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1, ч.5 ст. 191 КК України, а саме, за викладених у підозрі обставин відсутня об`єктивна, суб`єктивна сторона, а також суб`єкт інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.
Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані йому органом досудового розслідування злочини.
При цьому слідчий суддя, з метою вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінює надані йому докази не в контексті їх достатності і допустимості для встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні злочину, доведення чи не доведення її винуватості, тобто не з метою отримання висновків, які є необхідними для ухвалення вироку, а лише з метою визначення вірогідності та достатності підстав для висновку про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Так, дослідивши надані сторонами докази (протоколи допиту свідків, які повідомили про обставини постачання неякісного речового майна за договорами поставки, відмови компанії постачальника від перевірки (відбору) зразків, супроводження договору ОСОБА_5 , про його участь та лобіювання у прийнятті речового майна, поставленого за договорами, укладеними з компанією «MIMALTEMER LTD», та його контактування з представниками даної компанії, про доставлення ОСОБА_5 бронежилетів до університету для відстрілу та його поведінку коли бронежилети не витримали випробувань); висновки експертів; протокол огляду мережі Інтернет щодо зв`язків ОСОБА_5 з власниками компанії «MIMALTEMER LTD»; Звіт за результатами візиту Заступника Міністра оборони України ОСОБА_13 до Турецької Республіки, відповідно до якого останній разом із ОСОБА_5 у період з 30 січня 2022 року по 01 лютого 2022 року спілкувалися з представниками компанії «Nurol Tehnology», які є виробниками бронежилетів, що поставлялися компанією «MIMALTEMER LTD»; відсутність листа за підписом Міністра оборони України №1343/220 від 01 березня 2022 року, інше), з урахуванням доводів сторони захисту та сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що досліджені матеріали в судовому засіданні з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_5 з обставинами, які досліджуються в межах цього кримінального провадження та виправданість притягнення його до кримінальної відповідальності. 
Відсутність додаткової кваліфікації дій ОСОБА_5 до ч.5 ст.191 КК України за ст.27 КК України, в частині уточнення ролі останнього, як і твердження стосовно відсутності складу злочину (ів) в його діях не є підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки досліджені матеріали не усувають можливість кваліфікації його дій, як загального суб`єкта, який діє за попередньою змовою зі спеціальним суб`єктом (т.в.о. директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України ОСОБА_12 та заступником Міністерства оборони України ОСОБА_13 ), а подальша кваліфікації його дій може бути змінена та/або доповнена, як на досудового розслідуванні, судовому розгляду представником сторони обвинувачення або самостійно здійснена судом, у разі надходження справи до суду.
Твердження сторони захисту про дублювання чи подвійну кваліфікацію дій ОСОБА_5 заслуговують на увагу, але правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , так само як і наявність чи відсутність в його діях складів злочинів можуть бути вирішенні виключно вироком суду та не підлягають встановленню/спростуванню слідчим суддею на досудовому провадженні, оскільки знаходяться поза межами тих питань, що відносяться до його компетенції. В той же час, в процесі подальшого розслідування представники сторони обвинувачення повинні більш точно виокремити та розрізнити дії, які направлені на розтрату майна від умисних дій, що спрямовані на створення перепон у діяльності або виконанні військовослужбовцями ЗСУ та інших військових формувань України своїх службових обов`язків. 
Інші наведені стороною захисту доводи для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 , на переконання слідчого судді, також не спростовують обставини, встановлені під час досудового розслідування, та відносяться до питань, які є предметом судового розгляду, а не судового контролю з боку слідчого судді. При цьому, не додає переконливості скарзі сторони захисту і відсутність перекладу документів, які були отримані від компанії «MIMALTEMER LTD».
Беззаперечним є той факт, що в процесі подальшого розслідування версія сторони обвинувачення, як і версія сторони захисту підлягають детальному дослідженню та правовому аналізу через з`ясування всіх обставин у сукупності, у тому числі підлягають з`ясуванню наявність/відсутність реальної потреби ЗСУ у бронежилетах 3 класу з урахуванням загальної обстановки, в якій опинилася наша держава станом на квітень 2022 року та можливість (доцільність) їх закупівлі (відсутність заборон - не нижче 4 класу), завищення/заниження їх вартості тощо.
Оскільки, зі змісту повідомлення про підозру слідує, що в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1, ч.5 ст. 191 КК України, а стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б спростовували причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначених в повідомленні про підозру кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра є обґрунтованою, її структура відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, в зв`язку з чим скарга адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Розглядаючи зазначену скаргу, слідчий суддя дослідив надані сторонами матеріали, у тому числі ті, які підтверджують обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 та надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.
Окремо слід зауважити, що, згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на підозру висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.
Порушення слідчим суддею строку розгляду скарги, встановленого ч. 2 ст. 306 КПК України, не спричинило будь-яких негативних (невідворотних) наслідків для жодного з учасників цього провадження, а було пов`язано, зокрема із необхідністю ознайомлення учасників з долученими матеріалами та неприбуттям в судове засідання прокурора через зайнятість в інших провадженнях.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги адвоката  ОСОБА_7  - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_14