Справа № 745/433/24 	Головуючий у 1 інстанції Смаль І. А. 	
Провадження № 33/4823/596/24 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Оседача М.М.,
за участю захисника – адвоката Ширая А.А.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника – адвоката Ширая А.А. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року, 

                                   В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Кудрівка, Сосницького району Чернігівської області, житель АДРЕСА_1 , працюючий майстром лісу Сосницького лісництва Корюківського лісгоспа,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.  

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 06 травня 2024 року, о 19 год. 56 хв., в с.Кудрівка по вул. Жолдака, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на службову бодікамеру Tecsar № 0004, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник – адвокат Ширай А.А. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі за відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що процедура проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння була порушена, оскільки жодних ознак алкогольного сп`яніння останній не проявляв. Акцентує увагу на тому, що працівники поліції взагалі не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я. 

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

При цьому, в судовому засіданні захисник зазначив, що ОСОБА_1 був поінформований належним чином про час та місце слухання справи та не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/73 (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем у закладі охорони здоров`я.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №185607 від 06.05.2024 року, ОСОБА_1 06 травня 2024 року, о 19 год. 56 хв., в с.Кудрівка по вул. Жолдака, Чернігівської області, керував автомобілем ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на службову бодікамеру Tecsar № 0004, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с.3).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.
В матеріалах справи наявний диск з відеозаписами подій, які мали місце 06.05.2024 року, за участю ОСОБА_1 (а.с.8), зміст якого підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки місцевого суду про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Із даних відеозаписів вбачається, що під час спілкування із водієм              ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, та йому було неодноразово запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоров`я, однак він відмовився, а тому, доводи апелянта про протилежне, є надуманими. 
Слід зазначити і те, що водій ОСОБА_1 зазначав, що вживав алкоголь, після чого керував транспортним засобом та намагався домовитись із працівниками поліції не оформляти на нього адмінматеріали за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було зафіксовано на технічний носій, що узгоджується із положеннями ст.266 КУпАП.

На думку суду апеляційної інстанції, саме усвідомлення ОСОБА_1 можливого виявлення стану алкогольного сп`яніння в разі продуття ним приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, а також проходження відповідного огляду у закладі охорони здоров`я, і зумовило таку його поведінку.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейських у визначеному законом порядку.
Із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд на стан сп`яніння складених працівниками поліції вбачається (а.с.4,5), що до даних процесуальних документів були занесені ті ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які як наслідок потягли за собою пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а отже, жодних порушень з боку працівників поліції, на переконання суду апеляційної інстанції, в даному випадку не було.
Апеляційним судом не встановлено порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, до того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію слід розцінювати, як намагання останнім уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив  п.2.5 ПДР України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції            ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Ширая А.А. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року про притягнення                                                     ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за                       ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.       

Суддя	М. М. Оседач