ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/21/22                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1  та Васильківської міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради Київської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Васильківської міської ради, у якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Васильківської міської ради щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 3210700000:13:011:0134;
- зобов`язати Васильківську міську раду розглянути та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_1 кадастровим номером 3210700000:13:011:0134 за заявою (клопотанням) ОСОБА_1 ;
- стягнути з Васильківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Васильківської міської ради щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 3210700000:13:011:0134.
Зобов`язано Васильківську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 3210700000:13:011:0134 та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду цього клопотання, з урахуванням його правової оцінки, наданої у рішенні.
У задоволенні решти адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити його в частині розподілу судових витрат, шляхом задоволення заявленого клопотання про стягнення на користь позивача  правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
Також, не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргк, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, доповнивши резолютивну частину:відстрочити виконання рішення у частині зобов`язання
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Згідно з рішенням Васильківської міської ради від 24.09.2019 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу орієнтовною площею 0,01 га. (а.с. 5)
ТОВ «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,01 га та погоджено у відповідності до Земельного кодексу України.
02.03.2021 позивач через центр надання адміністративних послуг Васильківської міської рад подав до відповідача клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 3210700000:13:011:0134 у власність для будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,001 га.
До вказаного клопотання позивачем було додано такі документи: копію витягу; акт зелених насаджень; копію проекту землеустрою.
11.01.2022 адвокат позивача подав запит до Васильківської міської ради щодо результатів розгляду клопотання ОСОБА_1 від 02.03.2021.
Листом від 17.01.2022 №76/01-23 за підписом міського голови Васильківської міської ради Н. Баласинович повідомлено, що відповідно до статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» після розгляду постійними комісіями Васильківської міської ради та надання відповідних висновків та рекомендацій проект землеустрою буде винесено на розгляд сесії Васильківської міської ради.
Враховуючи протиправну бездіяльність відповідача у вигляді неприйняття рішення за результатом розгляду по суті його заяви про затвердження проекту землеустрою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем протиправно не було прийнято як рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачці, так і про відмову в його затвердженні і така бездіяльність позбавляє суд можливості перевірити факт дотримання позивачкою усіх умов, що є необхідними для затвердження проекту.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, який є складовою земельного законодавства, що регулює суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені статтею 116 ЗК України, абзацом першим частини першої, частиною другою якої встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
В свою чергу, за змістом ч.6, 7 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Згідно з ч.1-3 ст.123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Отже вказаною нормою закріплено право громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, за умови завершення місячного строку вирішення питання надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та у випадку письмового повідомлення органу місцевого самоврядування про реалізацію такого права, що позивачем було дотримано.
В силу ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно з ч.15 ст.123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.
Таким чином, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути виключно його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Колегія суддів наголошує, що наведені вище положення Земельного кодексу України визначають імперативний обов`язок відповідача прийняти відповідне рішення або про затвердження проекту землеустрою, або про відмову у затвердженні проекту землеустрою, але на законних підставах.
З матеріалів справи вбачається, що листом від 17.01.2022 №76/01-23 за підписом міського голови Васильківської міської ради Н. Баласинович повідомлено, що відповідно до статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» після розгляду постійними комісіями Васильківської міської ради та надання відповідних висновків та рекомендацій проект землеустрою буде винесено на розгляд сесіє Васильківської міської ради, тобто відповідачем не було прийнято ні рішення про затвердження проекту землеустрою, ні про відмову у його затвердженні.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача дискреційних повноважень з розгляду питань, що виносяться на сесію ради, однак відповідні повноваження мають бути реалізовані у чіткій відповідності із положеннями діючого законодавства, яке передбачає обов`язкове прийняття рішення за результатами розгляду питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, шляхом затвердження проекту землеустрою, або відмови у його затвердженні за наявності законодавчих підстав для такої відмови.
Відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у не здійсненні її розгляду у визначений положеннями Земельного кодексу України строк із прийняттям відповідного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його затвердженні.
При цьому, суд відхиляє посилання апелянта на відсутність у відповідача в даному випадку свободи розсуду, оскільки в разі встановлення, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів відповідач уповноважений прийняти рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою, в іншому випадку відповідач має прийняти рішення про його затвердження.
Таким чином, норми земельного кодексу зобов`язують відповідача прийняти конкретне рішення за результатами розгляду заяви позивача, однак суть самого рішення залежить від встановлених під час розгляду поданих позивачем документів обставин щодо відповідності проекту землеустрою вимогам нормативно-правових актів, а тому прийняття конкретного рішення належить до дискреційних повноважень відповідача і суд не наділений правом в них втручатися.
Суд не може перебирати на себе повноваження органу місцевого самоврядування щодо надання оцінки відповідності поданого позивачем на затвердження проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а тому і не може встановити наявність чи відсутність підстав для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою, або про відмову в його затвердження до розгляду такого питання відповідачем.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Васильківської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з прийняттям вмотивованого рішення.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів, зазначає наступне.
Так, відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта).
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначено ч. 5 ст. 134 КАС України. При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Положеннями ст. 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, з матеріалів справи вбачається, що між   ОСОБА_1 та адвокатом Краснящих Б.М. 20.12.2021 було укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого виконавець зобов`язався надати замовнику правничу допомогу зі складення адвокатських запитів та позовної заяви до суду.
На підтвердження наданих послуг суду надано акт від 24.12.2021 про прийняття-передачі послуг до договору про надання правничої допомоги, з якого вбачається, що адвокатом Краснящих Б.М. було надано такі послуги ОСОБА_1 (а.с. 14):
- надання правової інформації, усних консультацій і роз`яснень з правових питань про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії Васильківську міську раду - 2 год.-2000,00 грн.;
- авансування витрат на поштову кореспонденцію у справі за позвоом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради про зобов`язання вчинити дії -1 шт. - 200,00 грн.;
-підготовка та подання позовної заяви - 3 год. - 5000,00 грн.;
- представництво інтересів в судовому засіданні - 2 години - 2800 грн..
Проаналізувавши подані позивачем документи на підтвердження, понесених витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що вони є частково обґрунтованими.
Колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що відповідно до акта виконаних робіт позивач повинен заплатити адвокату 2800,00 грн., за участь останнього у судовому засідання, проте, з матеріалів справи вбачається, що по справі № 320/21/22 судові засідання не проводились, оскільки, розгляд справи здійснено у письмовому провадженні.
Також, колегія суддів, зазначає, що витрати на поштову кореспонденцію не є витратами на правничу допомогу.
З наведеного вище вбачається, що з акту виконаних робіт можливо врахувати тільки надання правової інформації, усних консультацій і роз`яснень з правових питань про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії Васильківську міську раду та підготовка та подання позовної заяви, тобто 7000,00 грн.
Колегія суддів, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При цьому, приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.
Відтак, зважаючи на правову позицію, висловлену Верховним Судом в постановах від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16 та від 28.05.2019 у справі № 826/850/18 та враховуючи достатність та допустимість усіх наданих доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія судів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування заявлених позивачем витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Оскільки, колегія судів, прийшла до висновку, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вмог, то й відшкодування витрат на правничу допомогу необхідно зменшити до 3500,00 грн.
З огляду на викладені обставини справи, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, тому воно підлягає скасуванню в частині з ухваленням в цій частині нового рішення.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Васильківської міської ради Київської області - задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Змінити резолютивну частину рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року, доповнвши його резолютивну частину абзацем 3 наступного змісту: "Відстрочити виконання рішення суду у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні або скасування заборони на розгляд цього питання під час дії воєнного стану".
Скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.
В цій частині ухвалити нове рішення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Васильківської міської ради Київської області (код ЄДРПОУ 346277890) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500, 00 грн (три тисячі п`ятсот гривень 00 коп).
Постанова набирає законної сили з моменти її проголошення та оскарженню не підлягає.

Текст постанови виготовлено   29   травня  2024 року.

Суддя-доповідач                                                                                   Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    В.О. Аліменко

                                                                                                    А.Ю. Кучма