Справа № 442/3194/24                                Головуючий у 1 інстанції: Курус П.і. 
Провадження № 33/811/906/24                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2024 року, 
встановив:
постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави.
Відповідно до постанови,  ОСОБА_1  23.03.2024 о 13.23 год. на вул. В.Великого, 98 в м. Дрогобичі Львівської області, керував транспортним засобом марки «BMW 520, з державним номерним знаком  НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. 
На таку постанову особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2024 року щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, суд неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.
Наголошує, що із відеозапису події вбачається, що його поведінка не є сумнівною, є адекватною, спілкується він з поліцейськими логічно висловлюю свої міркування. Також не вбачається ознак сп`яніння, які зазначені у протоколі. 
Стверджує, що поліцейський не перевіряв у нього наявність чи відсутність звужених зіниць очей, реагування зіниць очей на світло. А на вказівку поліцейського щодо тремтіння рук, ОСОБА_1 , показав, що руки у нього зовсім не тремтять, що підтверджується відеозаписом. Відтак, на думку апелянта, покликання суду на те, що ознаками сп`яніння були неприродна блідість обличчя і виражене тремтіння рук, є необґрунтоване, оскільки у протоколі відсутнє зазначення таких ознак на стан сп`яніння. 
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 752310 від 23.03.2024р., відеозапис, рапорт від 23.03.2024р. та направлення на огляд водія на стан сп`яніння, є недопустимими доказами.
Підкреслює, що матеріали справи не дають підстав стверджувати, що поліцейським забезпечено проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, згідно вимог п.2 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція); відеозапис не містить факту його відмови від огляду на стан сп`яніння; з відеозапису вбачається присутність свідків – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак в порушення вимог с.256 КУпАП у цих свідків пояснення не відбиралися.
Зазначає, що поліцейський не представився, зупинка транспортного засобу була неправомірною, йому не було забезпечено право на адвоката, присутність якого він вимагав, про що зазначив у протоколі, відеозапис не є безперервним.
Вказує що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №752310 від 23 березня 2024 року вже був предметом розгляду у справі №442/2558/24, постановою Дрогобицьького місськрайонного суду від 29 березня 2024 року його було повернуто для належного оформлення, надалі такий протокол залишено без доопрацювання та повторно направленого до суду без усунення цих порушень.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 752310 від 23 березня 2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу від 23 березня 2024 року; рапортом інспектора ВРПП Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області А.Павлюх 12 березня 2024 року; відеозаписом, який міститься на компакт-диску, на якому зафіксовано як працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_5 , неодноразово пропонували йому надати посвідчення водія, пояснювали причину запинки транспортного засобу – на автомобілі були наявні видимі пошкодження, які могли свідчити про перебування автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, просили водія відрити багажник для проведення поверхневого огляду автомобіля, роз`яснювали наслідки виконання (невиконання) їхніх законних вимог, неодноразово вказували про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, складали направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, неодноразово вказували про необхідність проведення його огляду в медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 відмовився, в результаті чого було складено адміністративний протокол, який зачитано правопорушнику і якого роз`яснено відсторонено від права керування транспортними засобами.
Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо недопустимості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та встановлено, що законних підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 752310 від 23 березня 2024р., відеозапис події із нагрудних камер працівників патрульної поліції, рапорт від 23 березня 2024 року та направлення на огляд водія на стан сп`яніння є недопустимими доказами не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у клопотанні про закриття провадження у справі, адвоката Возняка В.Й., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ