ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/202/24 Справа № 709/1841/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП   	Головуючий у І інстанції Левченко В. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ   

12 квітня 2024 року                                                                 м. Черкаси   

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Бруса С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2024року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.
Провадження у справі про ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП. закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , 17 грудня 2023 року о 22.20 годині в с. Веселий Хутір по вул. Благовісній керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).
Він же, 17 грудня 2023 року о 22.20 годині в с. Веселий Хутір по вул. Благовісній керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР. 

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вважає постанову судді незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм права. Вказує, що суд не з`ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам справи, спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. 
Зазначає, що суд при розгляді справи відхилив доводи апелянта та свідків про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а послався зокрема на рапорт працівника поліції, висновок щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеозапис з бодікамер працівників поліції.
Вважає, що відео, яке надали поліцейські, не може бути належним та допустимим доказом, адже воно не містить доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції 
Звертає увагу на порушення у даному випадку норм ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» (далі-Закон), адже згідно з наданих відеодоказів, не вбачається підстав для зупинення транспортних засобів, передбачених вищевказаним Законом. Звертає увагу на те, що пропозицію пройти огляд ОСОБА_2 здійснено у зв`язку з повідомленням на лінію 102, що не ґрунтується на нормах закону. Таким чином, на думку захисника, працівниками поліції порушено вимоги чинного законодавства щодо порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість та пропозиції пройти такий огляд, оскільки не доведено такий обов`язок ОСОБА_1 як водія транспортного засобу.
Звертає увагу на фактичні дані відео, де свідок ОСОБА_3 неодноразово говорить, що саме вона керувала транспортним засобом. Аналогічні пояснення свідок ОСОБА_3 також надала і в судовому засіданні.
Працівник поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці події за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 не пропонував.
Також, вважає, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не може бути належним та допустимим доказом, адже з третього відеофайлу вбачається, що відео розпочинається о 00:06 в лікарні, з того моменту як поліцейський заходить в приміщення лікарні, підходить до невстановленої особи чоловічої статі, який просить його поставити підпис. Затим о 00:07 ця особа вказує про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, висновок щодо результатів медичного огляду уже був складений о 23:50, що суперечить третьому відео, яке розпочинається в лікарні о 00:06, та в дійсності підтверджує, що відео з пропозицією пройти огляд та відмови від його проходження - відсутнє.
Далі о 00:08  ОСОБА_4 на пропозицію підписати висновок про відмову від проходження огляду, повідомив, що він не відмовляється від такого огляду.
Наведене, на думку захисника, доводить, що пропозиції чи вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння у порядку та спосіб, що передбачені чинними нормативними документами, та відмови особи від проходження такого огляду в дійсності не було.
Вслід поліцейський продовжував запитувати у ОСОБА_1 чи погоджується той пройти огляд на стан сп`яніння та повідомляв, що потрібно продути алкотестер у лікаря. На що ОСОБА_1 о 00:09 відповів, що буде продувати алкотестер і просить виписати направлення на огляд.
Всупереч висловленої пропозиції пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу, о 00:11 поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 про те, що тому вже було запропоновано пройти освідування, але він відмовився, про що складено відповідний акт лікарем. 
Зауважує, що надані відеофайли є неповними та не розкривають у повній мірі інформацію про обставини подій, зображених на них, оскільки не містять відомостей про висловлену пропозицію пройти огляд у медичному закладі та чіткої відмови від його проходження. З наданих відеозаписів вбачається чітке погодження ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, тому складений висновок про відмову від проходження огляду суперечить подальшим пропозиціям працівника поліції пройти такий огляд та викликають сумніви.
З наданого відеозапису в медичній установі не вбачається, що лікар в присутності поліцейського висловив пропозицію пройти огляд із застосуванням приладу Драгер чи здачі біологічних зразків для проведення дослідження та чіткої відмови ОСОБА_1 , яку зафіксовано на бодікамеру поліцейського, або ж у присутності двох свідків.
Тому вважаємо, що відеозаписи зроблено з порушенням вимог п. 2 Розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення. 
В обґрунтування апеляційних вимог, захисник приводить правовий аналіз положень ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР щодо можливості притягнення водія до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Бруса С.М.., які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення збіжні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддею було дотримано.
У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на фактичні дані, що містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД № 348787 (ч. 1 ст. 130 КУпАП) та серії ААД №348786 від 18 грудня 2023 року (ст. 124 КУпАП).
Вказані протоколи відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за ці правопорушення.
У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Щодо встановлених обставин судом першої інстанції за ст. 124 КУпАП.
Зазначені у протоколах обставини підтверджуються схемою місця ДТП, фото з місця ДТП, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Окрім того, суд в основу рішення про накладення адміністративного стягнення поклав відеозаписи з нагрудної бодікамери поліцейського.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а отже на нього не може бути накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, були предметом перевірки суддею суду першої інстанції, втім свого підтвердження не знайшли.
Апеляційний суд відзначає, що ОСОБА_1 , а також ОСОБА_5 під час спілкування з працівниками поліції вказували, що транспортним засобом керувала остання.
Разом з тим, суддя районного суду, як на доказ винуватості ОСОБА_1 в чинені адміністративних правопорушень обґрунтовано послався на відеозапис, з якого вбачається, що при спілкуванні ОСОБА_1 з лікарем та на запитання останнього про отримані травми, повідомив, що вдарився головою об руль. У подальшому при спілкуванні з працівниками поліції останній не заперечував ту обставину, що він перебував за кермом.
За таких обставин суд першої інстанції мотивовано розцінив версію сторони захисту, що була підтверджена свідками ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , що ОСОБА_1 не керував автомобілем, як спосіб останнього уникнути адміністративної відповідальності.
З цього приводу апеляційний суд зауважує на фактичні дані рапорту працівника поліції щодо отриманого 17 грудня 2023 року повідомлення на службу 102 про те, що невідома особа на легковому автомобілі в`їхала в паркан, травмований чоловік близько 45 років, знаходиться без свідомості.
З матеріалів справи вбачається, що виклик на службу 102 зробила ОСОБА_6 . Разом з тим, свідок при повідомлені на скоєне ДТП не повідомляла, що водієм була ОСОБА_5 , хоча з нею була знайома.
Отже показання ОСОБА_6 , що надані нею в суді першої інстанції, суперечать змісту її повідомлення на службу 102, не підтверджуються іншими матеріалами справи, у зв`язку з чим правильно визнані судом як недостовірні. 
За таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 у даному випадку є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Попри позицію захисника, зазначені відеозаписи судом першої інстанції визнані належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами п.1 ч.1 ст. 40 Закону для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення. 
Наведене не суперечить положенням Інструкції № 1026.
Також додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Окрім того, згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 18 грудня 2023 року о 01.27 годині, цебто після ДТП, за його участі, не пред`явив посвідчення водія, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Вказана постанова не має преюдиціальної сили, разом з тим у сукупності з іншими фактичними даними наведених доказів, підтверджує обставини вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо встановлених обставин судом першої інстанції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від проходження встановлюється ст. 266 КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – Інструкція).
Встановленим порядком визначено, що водій має право не погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також не погодитись з його результатами.
Разом з тим п.8 Інструкції визначає, що у разі скоєння ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є  обов’язковим у закладі охорони здоров`я.
Отже у цьому випадку, за наявності даних, що внаслідок ДТП був травмований чоловік (а.с. 29), працівник поліції, попри доводи апелянта, не був зобов`язаний пропонувати водієві ОСОБА_1 пройти огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Правовий аналіз ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР України дає підстави стверджувати про можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, лише утому випадку, коли така відмова висловлена цієї особою, або дії, бездіяльність (невиконання законних розпоряджень працівників поліції чи вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу тощо) особи фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду. 
В обох випадках відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною, очевидною.
Повертаючись до обставин цієї справи, слід зауважити, що суд першої інстанції надав аналіз відеозаписам доданим до протоколів про адміністративні правопорушення, якими зафіксовано, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, в якому той вже перебував, проявляв пасивну поведінку, вимагав надати йому документи, не називаючи їхню назву.
Заразом апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не зміг пояснити чому він не пройшов огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, якщо, як він стверджує, не відмовлявся від його проходження.
З огляду на викладене, працівниками патрульної поліції, а також суддею при розгляді справи в суді, зазначені дії ОСОБА_1 вірно були оцінені, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з чим погоджується й апеляційний суд.
Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Посилання захисника на положення Закону щодо відсутності підстав зупинки транспортного засобу є безпідставними, адже у цьому випадку транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не зупинявся, а матеріали працівниками поліції були складені за наслідками ДТП.
Доводи апелянта з приводу переривання відеозапису з нагрудних камер поліцейських не є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі, адже наявними записами зафіксовані фактичні дані, що потребують доказування у справі про адміністративне правопорушення: наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.
Зауваження захисника на час, котрий зафіксований на бодікамеру поліцейського – 18 грудня 2023 року у період часу 00.06-00.11 годин, хоча висновок щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння було складено 17 грудня 2023 року о 23.50 годині, як на окрему підставу для скасування постанови та закриття провадження у справі є безпідставним.
З цього висновку випливає, що ОСОБА_1 під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був встановлений лікарем клінічно, відмовився від використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі.
Та обставина, що після цього працівник поліції повторно пропанував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не свідчить про порушення положень Інструкції та не спростовує висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд не вбачає неповноти судового розгляду, адже судом були дослідженні всі обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. 
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Бруса С.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2024року року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                 В.Ф. Люклянчук