справа №991/4602/24
провадження №1-кс/991/4641/24

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України
«31» травня 2024 року                                                                 м. Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду  ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Обставини, якими обґрунтована скарга.
Скарга адвоката ОСОБА_4 обґрунтована тим, що 23 травня 2024 року ним, в інтересах ОСОБА_5 , в порядку ст. 214 КПК України, шляхом надсилання на офіційну електронну адресу було подано до НАБУ заяву від 22 травня 2024 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 368 КК України щодо незаконних дій судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_6 . Заявник зазначає, що станом на дату подання цієї скарги його не повідомлено про результати розгляду заяви та, відповідно, про внесення відомостей до ЄРДР за нею. В зв`язку з цим заявник просить зобов`язати детективів НАБУ внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР відповідно до його заяви та надіслати йому витяг з ЄРДР.
Позиція сторін у судовому засіданні.
В судовому засідання адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , скаргу адвоката ОСОБА_4 підтримала і просила її задовольнити з підстав викладених у ній.
Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги НАБУ повідомлялося належним чином, про причини неявки представника суд не повідомили.
Положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи наведене, а також думку адвоката в судовому засіданні, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності представника НАБУ, який був повідомлений про розгляд належним чином.
Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.
Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги з додатками та додатково долученні матеріали на її обгрунтування, враховуючи не виконання органом досудового розслідування положень ст.214 КПК України, що в свою чергу свідчить про різне бачення/тлумачення учасниками процесуальних норм права, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам, як в процесуальному аспекті, так і в частині обґрунтованості поданої заяви до правоохоронного органу.
Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива), прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).
За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. 
Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. 
Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.
Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
У заяві про вчинення кримінального правопорушення від 22 травня 2024 року адвокат ОСОБА_4 зазначає, що в провадження колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 перебуває справа №760/11528/15-к за касаційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року та на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року. ОСОБА_5 є потерпілим у цьому кримінальному провадженні. В межах цієї справи адвокатом ОСОБА_10 було подано до ККС ВС клопотання про зупинення виконання вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_9 . На переконання заявника, жодна із підстав для зупинення виконання судових рішень, зазначена стороною захисту у клопотанні, не є належною, обґрунтованою та достатньою для прийняття рішення про зупинення виконання зазначеного вироку. Однак, незважаючи на це, ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду за підписом судді-доповідача ОСОБА_6 від 19 березня 2024 року таке клопотання захисника ОСОБА_9 було задоволено. Заявник зазначає, що ця ухвала від 19 березня 2024 року є невмотивованою та необґрунтованою, оскільки у ній взагалі не зазначено жодного аргументу, у зв`язку із чим суддя дійшла такого висновку, а з її змісту неможливо навіть встановити на якій із трьох підстав (чи на підставі сукупності яких саме підстав) було прийнято рішення про необхідність зупинення виконання судових рішень. На переконання заявника, саме такі дії судді ОСОБА_6 призвели до безпідставного звільнення засудженого ОСОБА_9 з-під варти та відбування покарання, що свідчить про незаконність таких дій та зловживання нею владою. Крім цього зазначив, що суддя ОСОБА_6 , здійснюючи непередбачене КПК України спілкування шляхом листування із начальником ДУ «Київський слідчий ізолятор», фактично вдалася до роз`яснення судового рішення, хоча відповідної ухвали про роз`яснення судового рішення не виносилося. Такі дії судді ОСОБА_6 були спрямовані на досягнення мети - звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання. Також заявник звертає увагу, що у межах даного кримінального провадження суддею-доповідачем ОСОБА_6 без достатніх законодавчих підстав було ініційовано проведення повторного автоматизованого розподілу, що є протиправними діями та свідчать про зловживання владою. Також у своїй заяві заявник зазначає, що такі протиправні дії судді ОСОБА_6 пов`язані з отриманням нею неправомірної вигоди. Тобто, заявник вважає, що за викладених в заві обставин в діях судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_6 наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 368 КК України.
Втім, на думку слідчого судді, викладені у заяві адвоката ОСОБА_4 , поданій в інтересах ОСОБА_5 , від 22 травня 2024 року обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самої заяви, у ній не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, про які він зазначає у своїй заяві, а його твердження про наявність, за викладених у заяві обставин, у діях судді ознак кримінальних правопорушень ґрунтується виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності її дій та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність. Заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність внесення відомостей до ЄРДР, як і не доведено (обґрунтовано) можливість застосування ст.364 КК України відносно представників судової влади України. 
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Отже, незгода із процесуальними діями судді (суддів), та подання у зв`язку з цим заяви про кримінальне правопорушення, може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених ст. 126 та 129 Конституції України.
Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.
Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.
Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних. 
Тобто, кожне висловлене твердження у заяві про злочин повинно бути підтверджено будь-якими розумними поясненнями, які можливо перевірити та/або доданими матеріалами, у тому числі в частині підслідності НАБУ та підсудності ВАКС. 
Крім того, слід зазначити, що ст. 124 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються, як і оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі. 
Зі змісту поданої адвокатом ОСОБА_4 заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що його доводи зводяться до незгоди з діями судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду під час здійснення правосуддя та її рішеннями. 
Однак, орган досудового розслідування не є органом правосуддя і не наділений повноваженнями встановлювати або оцінювати обставини судової справи і перевіряти законність і обґрунтованість прийнятих судом рішень та дотримання процесуального порядку. Оцінка прийнятих суддею рішень може бути надана у межах встановленого законодавством процесуального контролю. Зазначені заявником можливі порушення судді можуть бути підставою для застосування інших визначених законом заходів впливу на суддю, зокрема заходів дисциплінарного впливу. 
За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України відсутні, а тому в задоволенні вимог адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах  ОСОБА_5 , слід відмовити.
На підставі викладеного, з метою обмеження безпідставного впливу на діяльність спеціальних суб`єктів, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя                                                                  ОСОБА_11