УХВАЛА
17 червня 2024 року 
м. Київ
справа № 380/17890/23
адміністративне провадження № К/990/21261/24 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд),    перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Буженком Юрієм Сергійовичем, на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №380/17890/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,  
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
-     визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини в зоні бойових дій та перебування протягом 36 днів на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення протягом 29 днів в сумі 216666, 67 грн;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини в зоні бойових дій та перебування протягом 36 днів на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення протягом                     29 днів в сумі 216666,67 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року позов задоволено частково:
-     визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини в зоні бойових дій та перебування протягом      36 дня на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення протягом 29 днів;
-     зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 у  порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткової винагороди внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини в зоні бойових дій та перебування протягом 36 дня на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення протягом 29 днів.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
31 травня 2024 року до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Буженком Юрієм Сергійовичем, на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №380/17890/23.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею                    328 цього Кодексу підстави (підстав).
Суд також звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.
Водночас Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до незгоди скаржника з рішенням суду апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладу фактичних обставин справи з посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпунктів частини четвертої та частини п`ятої статті 328 КАС України, що суперечить вимогам статті 330 КАС України та унеможливлює вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
З огляду на зазначене, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження Судом не вирішується.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Буженком Юрієм Сергійовичем на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №380/17890/23 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя:                                                                                                    О.Р. Радишевська