ПОСТАНОВА                                            
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 червня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 707/2/21
провадження № 61-10390св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Фаловської І. М.
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач),  Сердюка В. В. 
 
учасники справи:
позивач - Державне підприємство «Черкаське лісове господарство»,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
особа, яка зверталась (звертається) з касаційною скаргою - перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Державного підприємства «Черкаське лісове господарство» та першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації на постанову Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року у складі колегії суддів: Карпенко О. В., Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В., касаційну скаргу  ОСОБА_2  на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року в складі колегії суддів: Карпенко О. В., Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року Державне підприємство «Черкаське лісове господарство» (далі - ДП «Черкаське лісове господарство») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_2 , у якому просило:
скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 від 26 липня 2016 року № 30628850 на об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, Б-1) на АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, яку здійснено на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К. О., та припинити право власності ОСОБА_2 відповідно до запису про право власності, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 липня 2016 року за № 15575646;
зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок привести земельну ділянку, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, у попередній стан, що існував до проведення будівництва.
Позов обґрунтований тим, що ДП «Черкаське лісове господарство» є постійним землекористувачем земель лісогосподарського призначення в адміністративних межах Черкаського та Городищенського районів Черкаської області.
У 2014 році під час проведення моніторингу земель, які перебувають у його постійному користуванні, встановлено, що в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району були сформовані земельні ділянки, кадастрові номери 7124986000:01:002:0017, 7124986000:01:002:0022, які надалі були об`єднані в одну земельну ділянку, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036.
Судовими рішеннями у справах № № 707/2193/15-ц, 707/2190/15-ц, 707/897/17 встановлено, що земельні ділянки, кадастрові номери 7124986000:01:002:0017, 7124986000:01:002:0022, надані у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як землі рекреаційного призначення для дачного будівництва, однак до часу їх незаконної передачі вони відносились до земель лісогосподарського призначення та перебували у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство».
Під час передання вказаних вище земельних ділянок відбулась протиправна зміна їх цільового призначення, проєкти землеустрою, на підставі яких вони сформовані та безоплатно передані у власність, не були належним чином розроблені і не містили усіх висновків щодо їх погодження. Постійний землекористувач не надавав згоди на вилучення цих земельних ділянок, а Черкаська районна державна адміністрація (далі - Черкаська РДА) не мала права ними розпоряджатися.
Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03 червня 2019 року у справі № 707/897/17 позов заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ДП «Черкаське лісове господарство», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Черкаська РДА, державний реєстратор Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Дудіна-Богданова К. О., про витребування земельної ділянки задоволено.
На виконання вказаних судових рішень до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було внесено відомості про скасування за  ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, площею 0,1838 га.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за ОСОБА_2 зареєстровано об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво 5 % готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності,  Б-1), на  АДРЕСА_1 , що розміщений на земельній ділянці, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036.
24 січня 2020 року ДП «Черкаське лісове господарство»направило відповідачу вимогу про необхідність приведення земельної ділянки, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, у попередній стан, придатний для ведення лісового господарства, та вчинити юридично значущі дії щодо скасування державної реєстрації та запису державного реєстратора щодо належного відповідачу об`єкта незавершеного будівництва, проте в досудовому порядку це питання не вирішено.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року позов задоволено.
Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 від 26 липня 2016 року № 30628850 на об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, Б-1) на АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, яку здійснено на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К. О. та припинено право власності ОСОБА_2  відповідно до запису про право власності, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 липня 2016 року за № 15575646.
Зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок привести у попередній стан, що існував до проведення будівництва, земельну ділянку, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, розташовану на АДРЕСА_1 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції керувався тим, що відповідач як власник об`єкта незавершеного будівництва порушив «суспільний інтерес», зокрема щодо використання земельної ділянки для ведення лісового господарства - лісогосподарських потреб. 
Факт порушення вимог закону під час передання у приватну власність земельної ділянки (її складових) встановлений судовими рішеннями, які набрали законної сили до моменту реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірний об`єкт, тому будівництво на спірній земельній ділянці відповідач здійснював з порушенням визначеного законом порядку та без дотримання вимог цільового призначення земельної ділянки. 
Отже, відповідач мав об`єктивну можливість передбачити настання наслідків, визначених статтями 375, 376 ЦК України. 
Покладання на відповідача обов`язку привести земельну ділянку у попередній стан, що існував до початку будівництва, відповідає засадам справедливості й розумності регулювання спірних правовідносин, оскільки передбачає дотримання належного балансу між законними правами та інтересами позивача та відповідача, а також суспільного інтересу щодо дотримання цільового використання земель лісогосподарського призначення.
Короткий зміст судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Прядкою В. М., задоволено.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові. Стягнено з ДП «Черкаське лісове господарство» на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6 306,00 грн.
Відмовивши в позові, суд апеляційної інстанції керувався тим, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову ДП «Черкаське лісове господарство» є необґрунтованим та суперечить доказам у справі. 
Суд апеляційної інстанції вважав, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт незавершеного будівництва прийнято на підставі документів, визначених пунктом 64 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а на час його винесення за відповідачем було зареєстроване право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, яке припинилось лише 03 січня 2019 року, що вказує про відсутність доказів самовільного зайняття відповідачем зазначеної земельної ділянки та здійснення на ній самочинного будівництва.
Позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірне майно становлять надмірне втручання позивача у право відповідача на мирне володіння своїм майном, передбачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року касаційну скаргу виконувача обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації (далі - Черкаська ОВА), задоволено частково. Постанову Черкаського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд керувався тим, що на час вирішення справи судами попередніх інстанцій розпорядником лісових ділянок державної власності у межах адміністративно-територіальних одиниць були обласні адміністрації, тому виснував, що під час ухвалення оскаржуваного рішення вирішувалось питання про права та обов`язки Черкаської ОВА.
Суд апеляційної інстанції, не звернувши достатньої уваги на обставини, встановлені судовими рішеннями у справах № № 707/2193/15-ц, 707/2190/15-ц, 707/897/17, а фактично встановив, що ОСОБА_2 на належній державі земельній ділянці лісогосоподарського призначення правомірно здійснив будівництво дачного будинку 5 % готовності. Також суд апеляційної інстанції посилався на недоведеність факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, на якій здійснено будівництво. Однак ця земельна ділянка рішенням Черкаського районного суду  Черкаської області від 03 червня 2019 року у справі № 707/897/17 витребувана у ОСОБА_2 на користь держави.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень суду апеляційної інстанції 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Прядкою В. М., задоволено частково. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові.
Суд апеляційної інстанції керувався тим, що правом вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою наділені лише власники, землекористувачі та особи, які мають інші речові права на земельну ділянку, в межах якої розміщено об`єкт незавершеного будівництва іншої особи, тому до таких правовідносин необхідно застосовувати статтю 391 ЦК України.
Позивач для поновлення своїх порушених прав має право після скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на незавершене будівництво пред`явити позов про звільнення земельної ділянки особою, яка перешкоджає в користуванні або (та) розпорядженні нею.
Інтерес позивача (ДП «Черкаське лісове господарство») є похідним від інтересу власника (Черкаської ОВА), тому не підлягає судовому захисту, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право власника. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого.
Повноваженнями щодо залучення до участі у справі належного позивача апеляційний суд не наділений, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся за неналежного суб`єктного складу учасників справи, що згідно зі сталою судовою практикою є самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Суд апеляційної інстанції керувався тим, що згідно з наданою на підтвердження понесених витрат угодою про вартість послуг за надання правничої допомоги від 27 березня 2023 року (додаток до договору про надання послуг від 27 березня 2023 року № 34/23) вона укладена до договору від 27 березня 2023 року № 34/23.
Однак представництво інтересів ОСОБА_2 у цій справі адвокат Прядка В. М. здійснював на підставі договору про надання послуг від 07 листопада 2017 року № 34/17, на підставі якого адвокатом був виданий ордер від 22 листопада 2021 року, серія ЧК, № 194827, що є в матеріалах справи (т. 1, а. с. 146).
Тому суд не взяв до уваги вказану угоду, оскільки вона укладена щодо іншого договору, за яким адвокат Прядка В. М. не здійснював представництво ОСОБА_2 у цій справі.
Інші докази, які були подані заявником, не мають інформації про визначений та погоджений сторонами розмір гонорару згідно з договором про надання послуг від 07 листопада 2017 року № 34/17. Тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості пересвідчитися, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат на надання правничої допомоги 4 000,00 грн узгоджений між сторонами, та встановити, чи відповідає такий розмір умовам договору про надання послуг від 07 листопада 2017 року № 34/17.
Суд врахував, що у наданому витягу з договору про надання послуг від 07 листопада 2017 року № 34/17 немає умов щодо гонорару адвоката, а заявивши розмір понесених витрат у розмірі 4 000,00 грн, представник ОСОБА_2 адвокат Прядка В. М. не надав документально підтверджених підстав для його нарахування, тому суд апеляційної інстанції не міг встановити погоджений сторонами розмір гонорару, а також чи відповідає такий розмір заявленій до відшкодування сумі 4 000,00 грн.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
У липні 2023 року ДП «Черкаське лісове господарство»  засобами поштового зв`язку направило до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, просило її скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
У липні 2023 року прокурор - перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури  засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, просив її скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У липні 2023 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року, просив її скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його заяви про ухвалення додаткового рішення.
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
Касаційна скарга ДП «Черкаське лісове господарство»мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не застосував правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17, у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-224цс14, за змістом яких оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин потрібно визначати згідно з приписами земельного та лісового законодавства про використання й охорону лісового фонду; у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 910/1016/17, від 04 вересня 2018 року у справі № 915/1279/17, від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 761/9951/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 924/1220/17, від 30 липня 2019 року у справі № 926/3881/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 369/6485/16-ц, від 24 лютого 2020 року у справі № 458/1046/15-ц, відповідно до яких власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Касаційна скарга прокурора - першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури мотивована тим, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 904/6084/21, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 191/1169/16-а, щодо вирішення питання залучення особи, щодо прав, свобод, інтересів та обов`язків якої ухвалено рішення судом; у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 201/11385/21, за змістом яких особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права; у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 910/1016/17, від 04 вересня 2018 року у справі № 915/1279/17, від 03 квітня 2019 року у справі № 924/1220/17, від 30 липня 2019 року у справі № 926/3881/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 369/6485/16-ц, від 24 лютого 2020 року у справі № 458/1046/15-ц, від 11 лютого 2020 року у справі № 915/572/21, відповідно до яких власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 31 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, щодо застосування конкретного способу захисту цивільного права; у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17, у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-224цс14, за змістом яких оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин потрібно визначати згідно з приписами земельного та лісового законодавства про використання й охорону лісового фонду.
Касаційна скарга    ОСОБА_2  мотивована тим, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до яких під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерієм розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін; у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, за змістом яких під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати конкретні обставини справи, керуватися такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру; заявник відповідно до вимог законодавства надав суду усі документи, які вказують на розмір витрат, понесених на правничу допомогу.
Аргументи інших учасників справи
Відзиви на касаційні скарги не надійшли.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2023 року відстрочено ДП «Черкаське лісове господарство» сплату судового збору у розмірі 8 408, 00 грн строком на три місяці, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП «Черкаське лісове господарство» та витребувано матеріали справи. 
Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами прокурора - першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури  та ОСОБА_2 .
У серпні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 13 липня 2023 року справу визначено судді Погрібному С. О.
Розпорядженням від 11 січня 2024 року № 57/0/226-24 у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Погрібного С. О. на підставі службової записки секретаря Першої судової палати Луспеника Д. Д. призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно з протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи від 11 січня 2024 року справу визначено судді Олійник А. С.
Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2024 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Позиція Верховного Суду
Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно зі статтею 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Касаційне провадження за касаційними скаргами ДП «Черкаське лісове господарство» та прокурора - першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_2 відкрито з підстави, передбаченої абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської ОВА, часткове задоволення касаційних скарг ДП «Черкаське лісове господарство» та  ОСОБА_2 з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року у справі № 707/2193/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2016 року, задоволено позов заступника прокурора Черкаської області до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ДП «Черкаське лісове господарство». Визнано недійсним розпорядження Черкаської РДА від 11 вересня 2014 року № 242 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» з усіма його додатками в частині, що стосується ОСОБА_3 , та скасовано рішення про державну реєстрацію за нею права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124986000:01:002:0022.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08 червня 2016 року у справі № 707/2190/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року, задоволено позов заступника прокурора Черкаської області до Черкаської РДА, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ДП «Черкаське лісове господарство», Управління Держгеокадастру у Черкаському районі, Приватне підприємство «Гарант». Визнано недійсним розпорядження Черкаської РДА від 11 вересня 2014 року № 242 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» з усіма його додатками в частині, що стосується ОСОБА_4 , та скасовано рішення про державну реєстрацію за ним права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124986000:01:002:0017.
Згідно з договорами купівлі-продажу від 08 квітня 2016 року та від 09 квітня 2016 року, що зареєстровані за № 1-1340, 1621, ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 здійснили продаж земельних ділянок, кадастрові номери 7124986000:01:002:0022, 7124986000:01:002:0017, ОСОБА_2 .
Земельні ділянки, кадастрові номери: 7124986000:01:002:0022, 7124986000:01:002:0017, об`єднані в одну з присвоєнням нового кадастрового номера 7124986000:01:002:0036.
Рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К. О. від 31 травня 2016 року № 14770321 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку.
Рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К .О. від 26 липня 2016 року № 30628850 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036.
Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03 червня 2019 року у справі № 707/897/17, яке набрало законної сили 04 липня 2019 року, позов заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ДП «Черкаське лісове господарство», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Черкаська РДА, державний реєстратор Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Дудіна-Богданова К. О., про витребування земельної ділянки задоволено. Витребувано у ОСОБА_2 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,1838 га, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради за межами населеного пункту. Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності від 31 травня 2016 року № 14770321 на земельну ділянку загальною площею 0,1838 га, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, загальною вартістю 904 296,00 грн, за ОСОБА_2 , винесене державним реєстратором Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіною-Богдановою К. О.
Відповідно до довідки від 23 жовтня 2020 року № 229410815 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за ОСОБА_2 на земельній ділянці, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, зареєстровано об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, Б-1) на  АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 936776671249 від 26 липня 2016 року.
24 січня 2020 року ДП «Черкаське лісове господарство» направило на адресу ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень закону про виконання у строк до 27 лютого 2020 року таких дій: привести у відповідність з рішенням суду земельну ділянку, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, на  АДРЕСА_1 у попередній стан, придатний для ведення лісового господарства; вчинити юридично значущі дії щодо скасування державної реєстрації та запису державного реєстратора за належним відповідачу об`єктом незавершеного будівництва на  АДРЕСА_1 .
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Щодо касаційної скарги ДП «Черкаське лісове господарство»
Під час нового розгляду справи, що переглядається, суд апеляційної інстанції, відмовивши у позові, дійшов висновку, що не підлягає судовому захисту похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи, оскільки такий захист можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого.
Верховний Суд не погоджується із вказаним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020  року у справі № 910/3009/18).
У певних випадках спосіб захисту імперативно «прив`язаний» до певного складу правопорушення. У таких випадках можна стверджувати, що спосіб захисту визначений законом (встановлений законом), тобто термін «встановлений законом» означає не просто те, що він викладений у законі (наприклад, є в переліку статті 16 ЦК України), а те, що спосіб захисту за його змістом кореспондує конкретному правопорушенню. У цих випадках припис частини першої  статті 5 ЦПК України вимагає, щоб суд застосував саме такий спосіб захисту.
Згідно з частинами другою, третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту, зокрема права користування земельною ділянкою у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права користування особи на цю земельну ділянку, а також підтверджений належним доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 910/1016/17, від 04 вересня 2018 року у справі № 915/1279/17, від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 761/9951/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 924/1220/17, від 30 липня 2019 року у справі № 926/3881/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 369/6485/16-ц, від 24 лютого 2020 року у справі № 458/1046/15-ц, на які посилається заявник.
Спірні правовідносини стосуються захисту права позивача на користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, яка належить державі (судові рішення у справах №№ 707/2193/15-ц, 707/2190/15-ц, 707/897/17), з огляду на зареєстроване права ОСОБА_2 на об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, Б-1), споруджений на цій земельній ділянці.
Суди у справі встановили, що ДП «Черкаське лісове господарство» є постійним користувачем земельної ділянки, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036. 
Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина перша статті 92 ЗК України).
Титульний володілець, зокрема постійний користувач земельних ділянок, може вимагати надання судового захисту у спосіб, який закон надає власнику такого майна.
Аналогічні висновки викладено у постанові  Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 720/1657/16, провадження № 61-39694св18.
Титульний володілець - особа, яка хоч і не є власником, але володіє майном на підставі, передбаченій законом або договором.
У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 450/2410/18, провадження № 61-19036св20, суд касаційної інстанції вказав, що позивач не є власником земельних ділянок, наданих йому для господарських потреб, а є правомірним володільцем та користувачем таких ділянок, тому як титульний володілець спірних земельних ділянок може вимагати захисту його права на рівні з власником, та застосовувати аналогічні тим способам захисту, які закон надав власнику такого майна.
Отже, закон не ставить у залежність захист права постійного користувача земельної ділянки, спрямований на усунення перешкод у її користуванні, від звернення власника цієї земельної ділянки за захистом його права, тому суд має розглянути самостійні вимоги постійного землекористувача щодо відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення його права на користування нею за цільовим призначенням.
Посилання суду апеляційної інстанції у справі, що переглядається, на те, що не підлягає судовому захисту також похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право цієї особи, і такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалої особи, є безпідставним, оскільки ці висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 757/18502/17-ц, провадження № 61-127св19, від 06 листопада 2023 року у справі № 761/30674/20, провадження № 61-5232св23, та ін. у справах, де позов пред`явлено вкладниками банку, який віднесено до категорій неплатоспроможних, на захист прав банку.
З огляду на вказане суд апеляційної інстанції помилково відмовив у позові ДП «Черкаське лісове господарство» з підстав нездійснення ним процесуального представництва Черкаської ОВА, справу по суті не переглянув, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд зауважує, що суду апеляційної інстанції необхідно звернути увагу на клопотання ДП «Черкаське лісове господарство» про залучення правонаступника, яке не було вирішено судом. 
Щодо касаційної скарги першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської ОВА
Верховний Суд у цій справі, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, виснував, що розпорядником земельних ділянок лісогосподарського призначення державної власності в межах адміністративно-територіальних одиниць були обласні адміністрації, зокрема Черкаська обласна військова адміністрація, питання про права та інтереси якої суд апеляційної інстанції не вирішив під час ухвалення рішення.
У касаційній скарзі прокурор посилається на те, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги висновки Верховного Суду у цій справі щодо того, що суд апеляційної інстанції під час першого розгляду справи вирішив питання про права та інтереси Черкаської ОВА, проте не залучив її до розгляду. Під час нового розгляду суд апеляційної інстанції не залучив Черкаську ОВА як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Суд апеляційної інстанції під час нового розгляду справи вказав, що умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно перебуває у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця). 
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). 
Отже, правом вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою наділені лише власники, землекористувачі та особи, які мають інші речові права на земельну ділянку, в межах якої розміщено об`єкт незавершеного будівництва іншої особи, тому до таких правовідносин необхідно застосовувати приписи статті 391 Цивільного кодексу України.
З огляду на вказане суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції може залучити до участі у справі таку особу виключно як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Залучення Черкаської ОВА як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не відповідатиме меті цивільного судочинства, оскільки відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Верховний Суд не погоджується з наведеними висновками суду апеляційної інстанції, керуючись таким.
Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України учасниками справи є сторони та треті особи.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (частини перша, третя статті 53 ЦПК України).
Згідно з частинами шостою, сьомою статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.
Додатково статтями 174, 181, 182 ЦПК України встановлено, що треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву; учасники справи мають право подати відповідь на такі пояснення до закінчення підготовчого провадження; треті особи мають право подати пояснення щодо позову у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Важливість залучення судом у цивільних справах третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, підтверджується, зокрема, приписами частини третьої статті 376 та частини третьої статті 411 ЦПК України, згідно з якими прийняття судом рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, є обов`язковою підставою для скасування судом апеляційної інстанції судового рішення та ухвалення нового рішення суду, а також обов`язковою підставою для скасування судового рішення судом касаційної інстанції з направленням справи на новий розгляд.
У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 191/1169/16-а, на яку посилається прокурор у касаційній скарзі, зазначено, що суд апеляційної інстанції, виявивши порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме незалучення до участі у справі особи, щодо прав, свобод, інтересів та обов`язків якої суд ухвалив рішення, повинен був самостійно залучити таку особу до участі у справі на стадії підготовки до апеляційного провадження.
Подібні висновки також сформульовано у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 904/6084/21.
Вимоги позивача у справі, що переглядається, про повернення земельної ділянки і про її звільнення спрямовані на усунення перешкод, пов`язаних з реалізацією права користування землею лісогосподарського призначення.
Постійний землекористувач у цій справі, реалізовуючи своє право на захист, звернувся з таким позовом, водночас власник з таким позовом не звертався, проте, оскільки питання, що вирішуються під час розгляду цієї справи, стосуються його прав як розпорядника земельної ділянки, він може бути залучений до участі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що прокурор, діючи в інтересах Черкаської ОВА, не порушував питання залучення її як позивача. 
Оскільки така правомочність, як володіння та користування земельною ділянкою передана постійному користувачеві, а власник земельної ділянки позову про усунення перешкод не подавав, то Черкаська ОВА як розпорядник земельної ділянки лісогосподарського призначення, кадастровий номер 7124986000:01:002:0036, прав якого стосуються рішення у справі, може залучатися судом апеляційної інстанції як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Доводи касаційної скарги прокурора в частині порушення прав ДП «Черкаське лісове господарство» є аналогічними доводам касаційної скарги ДП «Черкаське лісове господарство». Водночас  Верховний Суд не бере їх до уваги, оскільки прокурор не здійснює представництво інтересів позивача у справі, що переглядається.
Щодо касаційної скарги ОСОБА_2 .
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції керувався тим, що відповідач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Отже, додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21, провадження № 12-39гс22.
Верховний Суд зазначає, що розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц, провадження № 61-39028св18).
У справі, що переглядається, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, тому є підстави для скасування ухвали Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року, якою вирішувалось питання про ухвалення додаткового рішення, з огляду на те, що справа передається на новий розгляд.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбаченихпунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).
З урахуванням викладеного оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а  справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки справа направляється на новий розгляд, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації задовольнити.
Касаційні скарги Державного підприємства «Черкаське лісове господарство» та ОСОБА_2  задовольнити частково.
Постанову Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                               І. М. Фаловська
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко
                                                                                                                      С. О. Карпенко
                                                                                                                      А. С. Олійник
В. В. Сердюк