КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                   
Справа №  752/15965/23                          Головуючий у 1 інстанції: Хоменко В.С.
Провадження № 22-ц/824/7145/2024                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 червня 2024 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Матвієнко Ю.О., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-
 
в с т а н о в и в:
 
В липні 2023 року Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (далі - КП «Житло-сервіс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Зазначило, що згідно наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 14 від 31 травня 2017 року житловий будинок АДРЕСА_1 переданий на обслуговування КП «Житло-сервіс». Відповідачка  ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 у даному будинку та споживачем житлово-комунальних послуг. 18 жовтня 2017 року між КП «Житло-сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинку, прибудинкової території, опаленню та гарячому водопостачанню.  КП «Житло-сервіс» просило стягнути з відповідачки заборгованість за період з листопада 2020 року по вересень 2021 року в розмірі 13 825,14 грн, три відсотки річних у розмірі 351,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 947,03 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року позов КП «Житло-сервіс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житло-сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 13 825,14 грн., три відсотки річних у розмірі 351,12 грн., інфляційні втрати у розмірі 947,03 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житло-сервіс» 2 684,00 грн. сплаченого судового збору, та 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних КП «Житло-сервіс». Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що 18 жовтня 2017 року між нею та КП «Житло-сервіс» було укладено договір №2 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, але  строк його дії установлений до 2018 року. Договір про надання послуг з постачання теплової енергії вона не укладала. Крім того, звертає увагу, що до подання даного позову КП «Житло-сервіс»  зверталося до суду із заявою про видачу наказу про стягнення з  неї заборгованості за житлово-комунальні послуги. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2021 року у справі № 752/27107/21 у задоволенні заяви КП «Житло-сервіс» було відмовлено. При цьому суд послався на те, що між КП «Житло-сервіс»   і нею не був укладений  про надання послуг з постачання теплової енергії.
Представник КП «Житло-сервіс» подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 14 від 31 травня 2017 року, житловий будинок АДРЕСА_1 переданий на обслуговування КП «Житло-сервіс».
Відповідно до свідоцтва про право власності від 18 квітня 2014 року ОСОБА_1 є співвласником  квартири АДРЕСА_3 . Квартира перебуває у спільній сумісній власності. Іншими співвласниками квартири зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
18 жовтня 2017 року між КП «Житло-сервіс» як виконавцем та ОСОБА_1 як споживачем  укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Предметом цього договору є забезпечення КП «Житло-сервіс» надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території.
Відповідно до наданого КП «Житло-сервіс» розрахунку за період з листопада 2020 року по вересень 2021 року  ОСОБА_1 має заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку, прибудинкової території, опаленню та гарячому водопостачанню в розмірі 13825,14 грн, три відсотки річних у розмірі 351,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 947,03 грн.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог КП «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. 
Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 544 ЦК України визначено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
При цьому відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є співвласником  квартири АДРЕСА_3 . 
Заперечуючи проти позову, власник квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 посилалася на те, що оплачувала житлово-комунальні послуги на підставі наданих їй квитанцій. Жодних квитанцій та розрахунків у вказаний у позові період вона не отримувала. Також за спірний період вона не отримувала послуг з централізованого опалення.
Разом з тим, відповідачка не надала суду першої інстанції жодних доказів на підтвердження виконання зобов`язань по оплаті наданих КП «Житло-сервіс» послуг за період з листопада 2020 року по вересень 2021 року, а також того, що такі послуги за спірний період надавалися не КП «Житло-сервіс», а іншою юридичною особою. На спростування розрахунку заборгованості КП «Житло-сервіс» ОСОБА_1 не надала альтернативного розрахунку.
Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог КП «Житло-сервіс».
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що строк дії договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій був визначений до 2018 року, а договір про надання послуг з постачання теплової енергії з нею  не укладався. Відсутність підписаного договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживача від обов`язку їх оплати. В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 зверталася до КП «Житло-сервіс» із заявами про відмову від надання певних послуг. 
Колегія суддів не бере до уваги посилання ОСОБА_1  на те, що КП «Житло-сервіс» до  подання даного позову зверталося до суду із заявою про видачу наказу про стягнення з неї заборгованості за житлово-комунальні послуги і ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2021 року у справі № 752/27107/21 у задоволенні заяви КП «Житло-сервіс» було відмовлено  через відсутність укладених із нею договорів. Вказані обставини не  виключають наявності підстав для задоволення позовних вимог  КП «Житло-сервіс» про стягнення заборгованості.
Доводи апеляційної скарги   не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 рокубез змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                  Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                           Крижанівська Г.В.
 
                                                                             Матвієнко Ю.О.