КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
справа №758/13354/21                                                 Головуючий у І інстанції - Казмиренко Л.В.
апеляційне провадження №33/824/262/2022                         Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
17 лютого 2022 року                                                                                                           м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року, -
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн, а також стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн в дохід держави.
Судом установлено, що 06 вересня 2021 року о 23 год. 20 хв., за адресою: АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 під час сварки з дружиною ОСОБА_2 ображав, принижував її, що спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та в подальшому спричинило психологічно пригнічений стан, вчинив психологічне насильство в сім`ї. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства. 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 19 листопада 2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що між ним та його дружиною 06 вересня 2021 року приблизно о 20:00 виникла суперечка, однак будь-якого психологічного насилля він не вчиняв, у матеріалах справи відсутні докази, що ним вчинено психологічне насилля та дії щодо дружини, які б спричинили шкоду її психологічному здоров`ю. 
Зауважує, що судом першої інстанції не враховано, що, як зазначено в самому протоколі, мала місце обопільна сварка, що виключає статус будь-якої з цих осіб як постраждалої особи, що зазнала домашнього насильства.
26 січня 2022 року на електронну адресу суду від ОСОБА_2 надійшла пояснювальна записка щодо ситуації, яка склалася 06 вересня 2021 року, в якій остання зазначає, що вона              06 вересня 2021 року не змогла відвести старшу дитину на курси англійської мови, у зв`язку з чим її чоловік ОСОБА_1 , повернувшись з роботи о 20:00, вчинив гучну сварку, свідками якої стали діти. Вказувала, що її чоловік іноді в присутності дітей застосовував фізичну силу, раніше мав у володінні в квартирі нелегальну вогнепальну зброю (мисливську рушницю з набоями), часто вів себе агресивно, вона його боялась. Тому, як їй порадили на курсах підтримки для жінок, постраждалих від домашнього насильства, куди вона була направлена соціальною службою Подільського району, вона викликала поліцію в свій захист, щоб їй надали кризову кімнату. Вказує, що патрульні, які прибули на виклик, ознайомившись із ситуацією, викликали мобільну групу для протидії домашньому насильству «Поліна», співробітники якої видали терміновий заборонний припис стосовно її чоловіка. Уважає, що її чоловік дійсно вчиняв домашнє насильство, постійно перешкоджаючи їй працювати і не забезпечуючи при цьому фінансово її потреби (покращення здоров`я, харчування, придбання необхідного одягу та взуття). Крім того, зауважує, що ОСОБА_1 нечесним шляхом оформив на себе декрет. Посилається на те, що для вирішення конфліктних ситуацій і покращення стосунків в родині вона зверталась за допомогою до шкільного психолога школи №243, де навчаються її діти. Проводились консультації з дитиною. Також зверталась за допомогою до Подільського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, де отримала безкоштовні консультації психолога, продуктову допомогу для сім`ї і була направлена на безкоштовні лекції по підтримці жінок, постраждалих від домашнього насильства.
16 лютого 2022 року до апеляційного суду надійшли пояснення до апеляційної скарги від ОСОБА_1 , в яких останній зазначає, що пояснення, надані його дружиною, є неправдивими, направленими на створення у суду негативного враження щодо нього, як нібито він є домашнім тираном, ОСОБА_2 позбавляє його житла, не впускає до помешкання та з метою винесення щодо нього термінового заборонного припису працівниками поліції безпідставно та голослівно звинувачує його у домашньому насиллі, користуючись упередженим ставленням поліцейських, що кривдником може бути лише чоловік, а не навпаки.
Свою вину ОСОБА_1 не визнає, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та рішення суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та винесені без урахування наданих ним пояснень.
Вказує, що 06 вересня 2021 року його дружина була цілей день вдома, не виявляла бажання кудись піти. Приблизно о 20:00 він повернувся додому з роботи та повідомив своїй дружині, що йому телефонували з курсів англійської мови, які відвідує дочка, з приводу того, що дитина у цей день не з`явилася на заняття. Задав питання чому дружина, яка була цілий день вдома, не повідомила дитині, що у неї заняття. У відповідь на свою адресу почув нецензурні вирази та звинувачення. Це все відбувалося в присутності дітей. На заперечення ОСОБА_1 його дружина викликала співробітників поліції за гарячою лінією «102» та безпідставно звинуватила його у вчиненні домашнього насильства. Вказує, що просив працівників поліції, що прибули на виклик, винести щодо ОСОБА_2 протокол про вчинення домашнього насильства, яке виразилось у нецензурних образах у присутності дітей та безпідставних звинуваченнях ОСОБА_1 , та склав відповідну письмову заяву, на яку відповіді не отримав. Посилається також на те, що ОСОБА_2 вчиняла відносно нього домашнє насильство, внаслідок чого він неодноразово звертався до працівників поліції із заявами, які були залишені без розгляду.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
За змістом статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно диспозиції частини першої статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині першій статті 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №457355 від 06 вересня 2021 року вбачається, що 06 вересня 2021 року о 23 год. 20 хв., за адресою: АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 під час сварки з дружиною ОСОБА_2 ображав її, принижував, що спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та в подальшому спричинило психологічно пригнічений стан, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП. 
У письмових поясненнях від 06 вересня 2021 року ОСОБА_1 зазначив, що 06 вересня 2021 року він перебував на робочому місці, працює адвокатом. О 18:20 до нього зателефонували з курсів англійської мови, які відвідує його дитина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомили йому, що дитина не відвідала заняття. Приблизно о 20:00 він повернувся з роботи додому та запитав у дружини - громадянки  ОСОБА_2 чому дитина не відвідала курси з англійської мови. У відповідь дружина виразилася в його бік нецензурною лайкою, звинуватила, що у нього є інша жінка, чим спричинила сімейний конфлікт. Додав, що сім`ю він забезпечує у повному обсязі, діти забезпечені всім необхідним для проживання, навчання та розвитку.
У письмових поясненнях від 06 вересня 2021 року ОСОБА_2 вказала, що проживає зі своєю сім`єю за зазначеною адресою. З чоловіком, громадянином ОСОБА_1 в нею постійно виникають сварки на ґрунті побутових відносин. Вона працює не офіційно, має непостійні підзаробітки. Працює в салоні краси. Чоловік не забезпечує її грошовими коштами для особистих потреб. 06 вересня 2021 року у неї з чоловіком з даного приводу виник словесний конфлікт. Своїми діями він не дає їй можливості заробляти грошові кошти на прожиття. Коли хворіє, то чоловік не забезпечує її медикаментами, не підтримує матеріально. Налаштовує дітей проти неї, виганяє з квартири. Вчиняє постійно психологічне насилля відносно неї. Додала, що чоловік її інколи б`є, постійно принижує. При дітях зневажливо ставиться.
Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є пенсіонером по інвалідності 2 група загальне захворювання.
Згідно наявної у матеріалах справи характеристики ОСОБА_4 дійсно систематично відвідує Сімейний клуб «Алімба» з вересня 2017 року. Дитина регулярно виконує всі рекомендації викладачів. Анна завжди охайна і доглянута, ніколи не спізнюється на заняття. Мати вчасно забирає дитину з дитячого закладу. ОСОБА_2 відповідально ставиться до рекомендацій викладачів, постійно цікавиться успіхами доньки. Можна характеризувати ОСОБА_2 як добропорядну люблячу мати, яка відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків. 
Відповідно до листа Солом`янського управління поліції №12169/125/55/05-2018 заява з приводу виникнення конфлікту з громадянкою ОСОБА_6 розглянута, по даному факту проведено перевірку. В ході проведення перевірки з громадянкою ОСОБА_6 було проведено відповідну профілактичну бесіду стосовно того, щоб громадянка ОСОБА_6 не перешкоджала спілкуванню ОСОБА_2 з власними дітьми.
Зі змісту Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 30 травня 2016 року №1388/ж, складеного на підставі заяви ОСОБА_2 від 30 травня 2016 року, вбачається, що зі слів ОСОБА_2 30 травня 2016 року близько 02:00 чоловік ОСОБА_1 наносив удари руками, хапав за руки та стискав їх. По медичну допомогу не зверталась. Скарги: на біль в місцях ушкоджень. При огляді виявлено: на передній поверхні правого передпліччя в нижній третині (4*2 см), на передній поверхні лівого передпліччя в нижній третині (4,5*2,5 см) розташовані синці червоно-синього кольору, подовженої форми. Вказані ушкодження у вигляді синців спричинені тупим предметом (предметами). за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 30 травня 2016 року, та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Згідно з вимогами статті 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, обставинам, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів, суд першої інстанції надав об`єктивну та належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, з огляду на те, що ОСОБА_1 під час сварки з дружиною ОСОБА_2 ображав її, принижував, що спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та в подальшому спричинило психологічно пригнічений стан, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №457355 від 06 вересня 2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 .
Положеннями статті 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, що ґрунтується на наявних у справі доказах у сукупності, зокрема, даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №457355 від 06 вересня 2021 року, поясненнях ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, вищезазначеними діями  ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.
В даному випадку, твердження ОСОБА_1 про відсутність в його діях вчинення домашнього насильства констатуються ним з формальних підстав та суб`єктивної оцінки фактичних обставин справи.
З огляду на викладене, висновки місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, та доведеність його вини є правильними та такими, що підтверджуються об`єктивними доказами.
Доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення  ОСОБА_1 норм закону та до незгоди з висновками і рішенням суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП та накладенні на нього стягнення.
Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.
Керуючись статтями 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                         В.В. Гуль