ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2024 року
м. Київ
справа № 643/7509/21
провадження № 61-2065св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей по Московському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, служба у справах дітей Богодухівського району Валківської міської ради,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Шевцов Олександр Анатолійович, на постанову Полтавського апеляційного суду у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І., 
Чумак О. В., від 01 лютого 2024 року і виходив з наступного.
Зміст позовної заяви, зустрічної позовної заяви та їх обґрунтування 
1.           У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання та відібрання малолітньої дитини. 
2.           На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що з березня 2012 року вона з ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а з 20 жовтня 2012 року - у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2020 року шлюб між ними було розірвано. У шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3.           Посилалася на те, що сімейне життя у них не склалося через застосування до неї з боку відповідача фізичного та психологічного насильства. Після розлучення з відповідачем вони мешкають окремо. Відповідач самовільно забрав доньку та вона проживає разом з ним. У той же час, ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною.
4.           Вважає, що ОСОБА_2 негативно впливає на незміцнену дитячу психіку їх доньки, шляхом морального тиску примушує виконувати всі його вимоги, залякує дитину та налаштовує проти неї.
5.           Зауважила, що вона має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре та з любов`ю ставиться до доньки і хоче жити з нею, оберігати і піклуватися про неї. Натомість відповідач може зловживати спиртними напоями, стає агресивним, постійно контролює дитину, намагається її налаштувати проти матері. Акцентувала увагу на тому, що за таких умов постійне проживання доньки з відповідачем, тим більше у віці 8 років, яка дуже схильна до будь-якого психологічного впливу, є неприпустимим. За останній час спільного проживання з відповідачем у їхньої доньки значно погіршився психологічний та емоційний стан.
6.           Враховуючи наведене, а також уточнення позовних вимог,  ОСОБА_1  просила суд: визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею; негайно відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у особи, яка незаконно її утримує, - відповідача ОСОБА_2 .
7.           У травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей по Московському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, служба у справах дітей Богодухівського району Валківської міської ради, про визначення місця проживання дитини.
8.           Зустрічний позов обґрунтований посиланням на те, що дитина проживає разом з ним, відвідує навчальний заклад та гуртки, які додатково її розвивають, облікована в медичних установах. Він, як батько, постійно слідкує за станом здоров`я доньки, її розвитком, виховує та піклується про неї.
9.           Зазначав, що зареєстрований як фізична особа-підприємець, отримує дохід від ведення своєї господарської діяльності та спроможний забезпечити свою доньку всім необхідним. Натомість ОСОБА_1 не має всіх необхідних умов, у тому числі побутових, для підтримки нормального розвитку дитини, не має власного житлового приміщення, де б могла вона проживати разом з дитиною. Крім того, дочка не має такого психологічного контакту з матір`ю, який налагоджений з батьком.
10.        Оскільки дитина проживає з ним, то він повністю її забезпечує, у зв`язку з чим ним було отримано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на доньку. Однак позивачка за первісним позовом не виконує свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини, у зв`язку з чим її дані було внесено до Єдиного державного реєстру боржників.
11.        Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просив суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції
12.        Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. 
13.        Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 . 
14.        Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
15.        Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи інтереси малолітньої дитини, її вік, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визначити з батьком ОСОБА_2 , оскільки це відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом взято до уваги тривале фактичне проживання дитини з батьком (протягом трьох років) у житловому будинку, який належить відповідачу, сформоване оточення дитини, а також відсутність у матері постійного місця проживання, у зв`язку з чим орган опіки не зміг провести обстеження її житла.
Основний зміст та мотиви судового рішення апеляційного суду
16.        Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. 
17.        Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 
2023 року скасовано, ухвалено нове судове  рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
18.        Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , у задоволенні позову в іншій частині відмовлено. 
19.        У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.
20.        Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що визначаючи місце проживання малолітньої дитини разом з батьком з огляду на тривале проживання дитини разом з ним, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що місце проживання дитини разом з батьком не було взаємоузгодженим між батьками. У той же час позивачка постійно вчиняла дії щодо побачення з дитиною, зверталася до органів поліції з приводу наявності перешкод у спілкуванні з дитиною, а також до органів опіки та піклування, отже застосовувала всі визначені законом способи для налаштування спілкування з донькою. 
21.        Встановивши, що зі сторони батька малолітньої дитини обмежується доступ матері до участі у вихованні доньки, мати допускається до спілкування з дитиною лише у присутності батька, під час якого між сторонами виникають суперечки, що об`єктивно унеможливлює побудову здорових стосунків між матір`ю та дитиною і формування з нею зв`язку, який є необхідними для здорового гармонійного розвитку дівчинки, суд апеляційної інстанції вважав, що якнайкращому забезпеченню інтересів дитини буде відповідати визначення її місця проживання саме з матір`ю.
Узагальнені доводи касаційної скарги
22.        12 лютого 2024 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат 
Шевцов О. А., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року та залишити в силі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2023 року.
23.        Підставами касаційного оскарження постанови апеляційного суду заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16?ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду                        від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (пункт 1 частини другої             статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки   (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
24.        Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд першої інстанції належним чином встановив фактичні обставини справи, надав обґрунтовану правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, урахував особисту прихильність дитини до батька, стійкий психоемоційний зв`язок та ухвалив судове рішення, яке відповідає якнайкращим інтересам дитини.
25.        Заявник зауважує, що судом апеляційної інстанції не враховано відомості з висновку органу опіки та піклування Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області від 22 грудня 2022 року, згідно з яким дитина любить обох батьків, але батька більше, оскільки мати приділяє їй менше уваги. Вважає, що зазначений висновок містить відображення особистої думки дитини, яка мала бути врахована апеляційним судом.
26.        Крім того, така думка підтверджується і наявним у матеріалах справи висновком фахівця-психолога від 09 серпня 2022 року № 2022/08/09, згідно з яким батько є першою людиною за ступенем психологічної взаємодії, розрив відносин з ним буде становити тяжку психологічну травму для дитини, а найкраще врахування інтересів дитини можливе при постійному проживанні дитини з батьком.
27.        Посилається на необґрунтованість доводів позивачки за первісним позовом щодо його протиправних дій відносно неї, відсутність будь-яких санкцій щодо нього. Натомість акцентує увагу на наявності доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (стаття 172-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення) та до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 (частина перша статті 164 Кримінального кодексу України)
28.        Акцентує увагу на визнанні позивачкою в межах досудового розслідування кримінального провадження факту відсутності можливості сплачувати аліменти, проживання її на орендованій квартирі у м. Харкові, яке перебуває під постійними обстрілами, а також відсутності у цій справі позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
29.        Ухвалою Верховного Суду від 15лютого 2024 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.
30.        Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 643/7509/21, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , 
від імені якого діє адвокат Шевцов О. А., про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року до закінчення касаційного провадження. Запропоновано службі у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у відзиві на касаційну скаргу відобразити відомості про умови проживання дитини та кожного з батьків, з`ясувати думку дитини щодо вирішення спору між батьками, про емоційний зв`язок дитини з кожним з батьків, а також інші відомості про дитину.
31.        19 березня 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи № 643/7509/21.
32.        Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2024 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи № 643/7509/21 і персональний склад колегії суддів оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат 
Шевцов О. А., у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов
33.        09 травня 2024 року Служба у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як правонаступник Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради після перейменування, направило до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» акт обстеження умов проживання матері ОСОБА_1 від 03 травня 2024 року. Крім того, пояснила, що надати відомості про умов проживання дитини, з`ясувати її думку щодо вирішення спору між батьками, про емоційний зв`язок дитини з кожним з батьків не має можливості, оскільки дитина мешкає з батьком ОСОБА_2 на території Валківської громади Богодухівського району Харківської області.
34.        12 травня 2024 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат 
Шевцов О. А., через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду додаткові пояснення, у яких повідомляє, що дитина проживає разом з ним на території Валківської громади Богодухівського району Харківської області, оскільки проживання у м. Харкові наразі є небезпечним та не відповідає якнайкращим інтересам дитини.
35.        Посилається на те, що він не створює жодних перешкод роботі органу опіки та піклування та готовий надати будь-які необхідні документи, з`явитися особисто та забезпечити явку дитини до Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, яка не має стабільного доходу та місця проживання, не відповідає забезпеченню її якнайкращих інтересів.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
36.        З 20 жовтня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2020 року.
37.        Сторони є батьками малолітньої доньки ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
38.        З 28 квітня 2022 року ОСОБА_2 зареєстрований на території Високопільського старостинського округу, як внутрішньо переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_1 , позитивно характеризується за місцем проживання. На обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався.
39.        Згідно з висновком органу опіки та піклування Валківської міської ради, Богодухівського району Харківської області від 22 грудня 2022 року, зокрема, при обстеженні житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 за адресою: 
АДРЕСА_1 , проживає родина - батько ОСОБА_2 з малолітньою донькою 
ОСОБА_3 Будинок складається з 2-х кімнат, в будинку чисто, кімнати мебльовані, обладнані побутовою технікою, в дитини є окрема кімната, наявне місце для відпочинку. Стосунки між членами сім`ї доброзичливі. Центром надання соціальних послуг міської ради встановлено, що дитина любить обох батьків, але батька більше, оскільки мати приділяє їй менше уваги.
40.        У висновку органу опіки та піклування Валківської міської ради, Богодухівського району Харківської області від 22 грудня 2022 року зазначено, що з початку війни (з лютого 2022 року) мати змінювала місця проживання, тому скласти акт обстеження умов проживання та проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею зробити не вдалося. Зі слів ОСОБА_1 , вона винаймає квартиру у м. Харкові. Орган опіки і піклування не зазначив у висновку яким чином доцільно визначити місце проживання дитини (почергово з кожним з батьків чи з одним з батьків із забезпеченням контакту з іншим тощо).
41.         ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є фізичними особами-підприємцями та отримають від своїх підприємницької діяльності дохід.
42.        Постановою державного виконавця від 29 грудня 2020 року 
ВП № НОМЕР_1 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу, виданого 24 листопада 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 . Станом на 
30 вересня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів складає 34 513,75 грн. 
43.        У серпні 2020 року ОСОБА_1 13 серпня 2020 року зверталася до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради із заявою про факт викрадення і вивезення у невідомому напрямку чоловіком дитини                         ОСОБА_3 .
44.        Згідно з відповіддю Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області від 25 березня 2021 року, ОСОБА_1 13 серпня 2020 року зверталась до правоохоронних органів з аналогічною заявою про викрадення ОСОБА_2 малолітньої дитини.
Позиція Верховного Суду
45.        Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
46.        Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
47.        Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
48.        Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
49.        Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
50.        Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
51.        Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом.
52.        Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків.
53.        Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
54.        Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
55.        У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
56.        Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
57.        Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
58.        Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
59.        Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
60.        Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
61.        Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
62.        Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
63.        Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
64.        Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
65.        Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
66.        Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
67.        У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
68.        При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, як мінімум, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
69.        Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
70.        Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).
71.        Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
72.        При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: а) погляди дитини; б) індивідуальність дитини; в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; г) піклування; захист і безпека дитини; ґ) вразливе положення; д) право дитини на здоров`я; е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі 
№ 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: а) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; б) стосунки між дитиною і батьками в минулому; в) бажання батьків бути опікунами; г) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; ґ) бажання дитини.
73.        Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. 
74.        Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).
75.        Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).
76.        Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах 
(відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. 
77.        Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17).
78.        При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку.
79.        Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
80.        Судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами існує тривалий спір щодо визначення місця проживання їх спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони намагалися врегулювати зазначене питання у досудовому порядку, шляхом укладення договору про участь батьків у вихованні та утриманні дитини, положеннями якого пропонувалося визначити рівнозначні обов`язки і порядок участі сторін у вихованні й утриманні їхньої дитини, а також порядок здійснення спільної фізичної опіки щодо дитини, з її проживанням разом з батьком у будні дні та з матір`ю у вихідні.
81.        Однак, у зв`язку з наявністю між сторонами глибокого особистісного конфлікту та неприязних відносин, відсутністю належної підтримки служб у справах дітей сторони не змогли узгодити спірні питання щодо порядку участі кожного з них у вихованні та утриманні доньки.
82.        Суди попередніх інстанцій при вирішенні питання щодо забезпечення якнайкращих інтересів дитини при визначенні місця її проживання виходили з різних обставин: суд першої інстанції взяв до уваги тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, наявність сталих соціальних зв`язків за місцем його проживання та відсутність стабільного місця проживання матері; суд апеляційної інстанції врахував наявність перешкод зі сторони відповідача щодо участі позивачки у вихованні доньки, а також необхідність відновлення емоційного зв`язку з матір`ю, що спрямовано на налагодження стабільного емоційного середовища та забезпечення можливості розвитку дитини у безпечному, спокійному середовищі.
83.        Водночас, на стадії касаційного перегляду справи за скаргою батька, який не погодився з висновками суду апеляційної інстанції про визначення місця проживання спільної дитини сторін з матір`ю, органом опіки та піклування, а також самим заявником було повідомлено суду, що незважаючи на судове рішення апеляційного суду про визначення місця проживання 
ОСОБА_3 разом з матір`ю, яке набрало законної сили та дія якого не була зупинена на час його касаційного перегляду, дитина проживає разом з батьком. ОСОБА_1 , отримавши касаційну скаргу та ухвалу про відкриття касаційного провадження, в якій роз`яснено право на подання відзиву на касаційну скаргу, не вчинила жодних процесуальних дій та не надала суду актуальних пояснень, зокрема щодо виконання судового рішення та безпекових питань.
84.        Органом опіки та піклування при підготовці пояснень було здійснено огляд місця проживання ОСОБА_1 , під час якого вона підтвердила факт не проживання разом з нею дитини, наявність судового спору з ОСОБА_2 щодо визначення місця її проживання, а також створення батьком перешкод у спілкуванні з дитиною.
85.        Завданням судді при розгляді справи є не тільки вирішення спору, але й сприяння сторонам у врегулюванні сімейного конфлікту (пункт 2 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Роль судді полягає в обов`язку застосувати право, вдосконалювати правозастосування, опосередковуючи його сучасністю, та захищати право. 
86.        Колегія суддів враховує, що ОСОБА_2 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, має стійкий психоемоційний контакт з донькою, дитина виявляє прихильність до батька, що підтверджується наявними у матеріалах справи висновком органу опіки та піклування Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області від 22 грудня 2022 року та висновком фахівця-психолога у формі висновку експерта від 09 серпня 2022 року                                № 2022/08/09. Дитина тривалий час проживає разом з батьком, має сталі соціальні зв`язки за місцем його проживання. 
87.        Водночас  ОСОБА_1 заявляє про наявність перешкод з боку батька у спілкуванні та участі у вихованні доньки, неодноразово зверталася до органів у справах дітей та правоохоронних органів з метою усунення цих перешкод.
88.        У пункті 105 постанови від 16 лютого 2024 року у справі № 465/6496/19 Верховний Суд вказав, що при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним з батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком.
89.        Суди попередніх інстанцій фактично не розглядали можливість та доцільність застосування моделі спільної фізичної опіки над дитиною (почергового проживання з кожним з батьків за відповідним графіком). Органи у справах дітей зайняли пасивну позицію при вирішенні спору, не надали батьку, матері та дитині належної підтримки, не ініціювали проведення примирних процедур, не надали суду належних висновків щодо порядку вирішення спору. 
90.        Водночас у проєкті договору між сторонами про участь батьків у вихованні та утриманні дитини запропоновано визначити порядок почергового проживання ОСОБА_3 з кожним з батьків: з 16:00 год. понеділка по ранок п`ятниці з батьком, з 13-15 год. п`ятниці по 16:00 год. понеділка з матір`ю.
91.        Спільна фізична опіка (розподіл батьківського часу) розглядається як координація між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність, у свою чергу, підтримувати та допомагати один одному, особливо у період воєнного стану, має покращити співпрацю між батьками та зменшити ризик потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений. 
92.        У справі, що переглядається, суди встановили, що батьки мають зареєстроване постійне місце проживання на території м. Харкова,                       ОСОБА_2 має у власності житлову нерухомість, ОСОБА_1 користується житлом на умовах оренди (будинок без руйнувань, що встановлено актом обстеження умов проживання від 03 травня 2024 року). Батько і дитина тимчасово зареєстровані у с. Високопілля Богодухівського району Харківської області. Обидва з батьків здійснюють підприємницьку діяльність. 
93.        Відсутні докази виконання постанови Полтавського апеляційного суду                 від 01 лютого 2024 року, дитина продовжує проживати з батьком.
94.         ОСОБА_3 тривалий час проживає з батьком, має відповідні соціальні контакти за місцем проживання батька, виявляє більшу прихильність до батька, однаково любить обох батьків. Дівчинка постійно проводить час з батьком, однак очевидно потребує і материнської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток.
95.        Негативних наслідків психологічного характеру для дитини при зміні її місце проживання судами не встановлено. Основне місце проживання дитини зареєстроване у квартирі у м. Харкові, в якій ані дитина, ані кожний з батьків не проживають.
96.        Верховний Суд підкреслює необхідність усвідомлення батьками потреби у вирішенні конфлікту в інтересах дитини, налагодження батьками співпраці з метою забезпечення належного контакту кожного з них з дитиною, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу, а також недопустимість створення з боку батька будь-яких обмежень контактів дитини із матір`ю.
97.        За обставин, що були встановлені судами попередніх інстанцій, фактичної поведінки сторін спору, враховуючи, що суди встановили фактично рівні умови проживання, створені кожним з батьків, наявність доходів у кожного з батьків, взявши до уваги безпековий фактор, а також наявність більш сталих соціальних зв`язків дитини за місцем проживання батька (зокрема, освітній процес), взявши до уваги проєкт попередніх домовленостей батьків про їхню участь у вихованні та утриманні дитини, колегія суддів вважає, що найкращі інтереси дитини будуть забезпечені шляхом вирішення спору між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 щодо місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом розподілу батьківського часу та визначення, що 
ОСОБА_3 має перебувати під фізичною опікою і проживати: з батьком                          ОСОБА_2 за місцем його проживання ( АДРЕСА_1 ) з понеділка з 09:00 год. по п`ятницю            14:00 год.; з матір`ю ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_2 ) за місцем її проживання з п`ятниці з 14:00 год. до понеділка                       09 :00 год.
98.        У випадку зміни батьками місця проживання у межах вказаних населених пунктів порядок фізичної опіки над дитиною зберігається. 
99.        Батьки мають забезпечити належну участь дитини в освітньому процесі, дотримання поглядів дитини, несення витрат на утримання дитини й уповноважені спільно приймати рішення щодо основних питань, пов`язаних з вихованням і розвитком дитини: здоров`я, освіти, релігії та духовності, спортивних гуртків та інших позашкільних активностей.
100.      Подолання певних дискомфортних на першому етапі незручностей для дитини, пов`язаних з тимчасовою зміною звичного місця проживання і середовища, а також налагодження емоційного контакту дитини з матір`ю має відбуватися у співпраці батька і матері, а також за підтримки органів у справах дітей, за необхідності - психологів.
101.     При істотній зміні обставин сторони мають право узгодити або ініціювати перед органом і справах дітей чи судом визначення іншого порядку фізичної опіки щодо дитини.
102.     При вирішенні спору колегія суддів приймає до уваги, що такий порядок почергово проживання дитини з кожним із батьків має реалізовуватися у їхній взаємній співпраці з дотриманням безпекових питань та усвідомлюванням потреб доньки у контакті з кожним з батьків, а також фактично може існувати до моменту досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку, коли вона набуде право самостійно визначати місце проживання (частина третя статті 160 СК України).
103.     Відповідно до статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
104.     Виходячи з викладеного вище, касаційна скарга підлягає до часткового задоволення, постанова апеляційного суду щодо вирішення спору по суті підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.
105.     Судові витрати, враховуючи предмет спору, поведінку сторін, а також результати вирішення спору, доцільно залишити за кожною із сторін спору.
Керуючись статтями 402, 403, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 

ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Шевцов Олександр Анатолійович, задовольнити частково.
2.           Постанову Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2024 рокущодо вирішення спору про визначення місця проживання дитини скасувати і ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і зустрічних позовних вимог  ОСОБА_2 .
3.           Визначити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутності іншої домовленості між батьками, буде проживати (перебувати під фізичною опікою кожного з батьків): 
-          з батьком ОСОБА_2 за місцем його проживання ( АДРЕСА_1 ) з понеділка з 09:00 год. по п`ятницю 14:00 год.; 
-          з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання (квартира АДРЕСА_2 ) з п`ятниці з                      14:00 год. до понеділка 09 :00 год.
4.           Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                     О. В. Білоконь
 
                                                                                              О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович