КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
01 травня 2024 року
 
справа № 758/6638/23
 
провадження № 22-ц/824/5281/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.
при секретарі: Савіцькій Д.А.
  
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»
відповідач  - ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року, постановлене під головуванням судді Петрова Д.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
В С Т А Н О В И В :
 
В червні 2023 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із зазначеною позовною заявою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 27.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк») та ОСОБА_1 укладено договір кредиту і забезпечення № 215/АК-2007.
Відповідно до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06.03.2018, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» (попередня назва ВАТ «Комерційний банк «Експобанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», право вимоги за договором кредиту, первісний кредитор відступив на користь ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.
Факт відступлення права вимоги за кредитним договором встановлений постановою Київського апеляційного суду від 17.06.2020 у справі № 2-2473/11, яка набрала законної сили.
В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, первісний кредитор звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2012 по справі № 2-2473/11 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» суму заборгованості за договором кредиту і забезпечення № 215/АК-2007 від 27.11.2007 в розмірі 548 886, 37 грн., судові витрати в розмірі 1 820,00 грн, а всього 550 706, 37 грн.
На виконання рішення суду позивачу було видано виконавчий документ про стягнення з відповідача заборгованості. Виконавчий документ, виданий на виконання рішення суду, направлено на примусове виконання до органів ДВС.
Державними виконавцями вживались заходи примусового виконання, однак, станом на день подання зазначеної позовної заяви, рішення суду не виконано, заборгованість відповідачем не погашена.
Загальна сума заборгованості, встановлена рішенням суду, складає 548 886, 37 грн.
Позивач розраховує відсоток річних та інфляційні нарахування в межах періоду загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України з 05.06.2020 по 05.06.2023.
Враховуючи положення ст. 625 ЦК України, розмір грошового зобов`язання відповідача за час прострочення виконання рішення суду складає: 49 419,00 грн - 3% річних та 265 024,71 грн - інфляційних нарахувань, а всього 314 443,71 грн.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2012, а саме 3% річних у розмірі 49 419 гривень 00 копійок та інфляційні нарахування у розмірі 265 024  гривні 71 копійка, а всього 314 443  гривні 71 копійка.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» судовий збір в розмірі 4 716  гривень 66 копійок.
В поданій апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що позивач впродовж більше 6 років не вчиняв дій щодо стягнення боргу та вказує про сплив позовної давності щодо стягнення суми основного боргу, інфляційних втрат та 3 % річних. Судом не взято до уваги, що виконавче провадження стосовно відповідача було закрите, нове провадження правонаступником  не відкривалось.  
Вказує, що валюта кредитного договору - долари США та додаткові угоди про зміну валюти між первісним кредитором, в подальшому позивачем, та відповідачем не укладались. Посилається на те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця гривня.
Вказує, що представник відповідача 06 вересня 2023 року, був присутнім в приміщенні суду, однак до зали судового засідання запрошений не був, та в рішенні суду зазначено, що сторони у судове засідання не з`явились
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.  Вважає, що апелянт помилково ототожнює суму, надану відповідачу в іноземній валюті, яка стягнута з відповідача рішенням суду та яка стала основною для нарахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних.
Вказує, що пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не має значення для вирішення справи, оскільки має факт захищеної судом вимоги кредитора у вигляді рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року, яке набрало законної сили. 
В судовому засіданні представник відповідач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із невиконання відповідачем рішення суду. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 27.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк Експобанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту і забезпечення № 215/АК-2007.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2012 по справі № 2-2473/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» суму заборгованості за договором кредиту і забезпечення № 215/АК-2007 від 27.11.2007 в розмірі 548 886 гривень 37 копійок, судові витрати в розмірі 1 820 гривень, а всього 550 706 гривень 37 копійок.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.02.2013 апеляційна скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 була відхилена. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2012 було залишено без змін.
Постановою Київського апеляційного суду від 17.06.2020 замінено у виконавчому листі № 2-2473/11, виданому 13.08.2013 Подільським районним судом міста Києва, сторону стягувача: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».
Вищевказане рішення суду відповідач не виконав, заборгованість не виплатив, тому позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2012: 49 419,00 грн. 3% річних та 265 024,71 грн інфляційних витрат, а всього 314 443,71 грн.
На підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2012 по справі № 2-2473/11 у ОСОБА_1 виникло зобов`язання перед ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», а в подальшому після заміни сторони у виконавчому листі, перед ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» сплатити грошові кошти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 своє зобов`язання відповідно до рішення суду сплатити позивачу грошові кошти не виконав.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вірним є висновок суду про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Вказане підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 16.11.2018 у справі № 918/117/18, від 30.01.2019 у справах № 905/2324/17, № 922/175/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18.
Встановивши, що позичальник неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим виникла заборгованість у   розмірі 548 886, 37 грн, яка стягнута рішенням суду, але рішення суду також відповідачем не виконано, тому кредитор має право на стягнення з боржника 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, оскільки таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його фактичного виконання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, навіть за умови відмови суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.
Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2023 року у справі № 752/9858/21.  
Отже, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з відповідача на користь позивача  підлягає стягненню  3 % річних та індекс інфляції в межах періоду загального строку позовної давності з 05.06.2020 року по 05.06.2023 року.
Судом взято до уваги розрахунки позивача, відповідно до яких   розмір 3 % річних становить 49 419,00  грн та розмір інфляційних втрат становить 265 024,71 грн.
Відповідачем вказані розрахунки не спростовано, власного контррозрахунку не надано. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу надано кредит в іноземній валюті, а тому індексація застосуванню не підлягає є безпідставною, оскільки вимоги про стягнення інфляційних втрат заявлено внаслідок невиконання рішення суду, а не до зобов`язання, яке виникло внаслідок невиконання кредитного договору.
Посилання про те, що судом не взято до уваги той факт, що виконавче провадження було закрите, та нове не відкривалось колегія суддів не приймає. 
З інформації про виконавче провадження слідує, що виконавчий лист  від 13.08.2013 року, виданий Подільський районним судом м.Києва,  повернуто 24.06.2015 року стягувачу на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у разі якщо майно  боржника не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку).
Отже, рішення суду не виконано, а тому заявлені скаржником обставини не спростовують факту невиконання  судового рішення та не позбавляють кредитора права на  отримання штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.
Посилання відповідача на те, що строк позовної давності  є таким що сплив, оскільки відповідач про своє порушене право дізнався ще в 2018 році, та право вимоги втратив до березня 2021 року також на увагу не заслуговують, оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. 
За таких обставин,  колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд  
 
               П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2   залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач  

 
Судді