ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 травня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 334/4387/22
провадження № 61-15542св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року у складі судді Баруліної Т. Є., постанову Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Подліянової Г. С., Гончар М. С., Кочеткової І. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 
2023 року у складі колегії суддів: Подліянової Г. С., Гончар М. С., Кочеткової І. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
1.                 У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» про визнання незаконним наказу № 321-кз від 15 серпня 2022 року, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
2.                 Позовна заява мотивована тим, що з 15 січня 2015 року він обіймав посаду начальника аналітично-правового відділу юридичного управління відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом».
3.                 Наказом відокремленого підрозділу ЗАЕС, підписаним президентом ДП «НАЕК «Енергоатом», № 321-кз від 15 серпня 2022 року його було звільнено 
16 серпня 2022 року за пунктом 6 частини першої статті 41 КЗпП України у зв`язку із неможливістю забезпечити працівника роботою через відсутність виробничих, організаційних та технічних умов внаслідок бойових дій.
4.                 Позивач вважає своє звільнення незаконним. Обов`язковою умовою для звільнення за пунктом 6 частини першої статті 41 КЗпП України є обґрунтована неможливість забезпечувати працівника роботою, визначеною трудовим договором та трудовою функцією, яка безпосередньо пов`язана з повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. Тобто повинен існувати причинний зв`язок між знищенням майна та звільненням позивача. Проте, станом на 16 серпня 2022 року інформація про повне знищення (відсутність) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» чи ДП « НАЕК «Енергоатом» внаслідок бойових дій офіційно не підтверджена у встановленому законом порядку. Відокремлений підрозділ «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» станом на 
16 серпня 2022 року продовжував працювати та перебувати в енергосистемі України, що свідчить про невідповідність інформації про повне знищення (відсутність) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16 серпня 2022 року відокремлений підрозділ «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК» «Енергоатом» не перебуває в процесі припинення, а тому не має підстав для звільнення позивача на підставі пункту 6 частини першої статті 41 КЗпП України.
5.                 Відповідно до частини четвертої статті 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 4 і 6 частини першої цієї статті, проводиться, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу, однак позивачу не було запропоновано всі вакантні посади, які були наявні на підприємстві, починаючи з дати прийняття відповідного рішення до дня звільнення. При цьому, таким підприємством вважається юридична особа ДП «НАЕК «Енергоатом» та всі його відокремлені підрозділи, а не лише відокремлений підрозділ ЗАЕС, який розташований у місті Енергодар Василівського району Запорізької області та перебуває в окупації. Більш того, відповідачем було здійснені дії, свідомо направлені на створення штучних перешкод для можливості переведення його на іншу роботу на підприємстві, оскільки позивач неодноразово самостійно звертався до адміністрації як відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС», так і до адміністрації юридичної особи державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» про переведення його на іншу роботу, однак його звернення були проігноровані або безпідставно відмовлено у їх задоволенні.
6.                 Позивач вважає, що такими діями відповідач порушив його права як працівника, його звільнення відбулось з порушенням чинного законодавства України, просить наказ №321-кз від 15 серпня 2022 року визнати незаконним та поновити його на посаді начальника аналітично-правового відділу юридичного управління відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Стягнути з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати.
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій
7.                 Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року, позов задоволено.
Визнано незаконним наказ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 15 серпня 2022 року 
№ 321-кз про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 6 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України та поновлено позивача на роботі.
Стягнено з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 серпня 2022 року до 27 липня 2023 року в розмірі 467 675,92 грн, утримавши з вказаної суми всі необхідні податки та збори.
Здійснено розподіл судових витрат. 
Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.
8.                 Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що у керівництва ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» були відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_1 з посади начальника аналітично-правового відділу юридичного управління відокремленого підрозділу «Запорізька атомна станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на підставі пункту 6 частини першої статті 41 КЗпП України, а тому наказ ВП ЗАЕС, підписаний президентом ДП «НАЕК «Енергоатом» № 321-кз від 15 серпня 2022 року, про звільнення 
ОСОБА_1 з вказаної посади є неправомірним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на роботі.
9.                 Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів знищення майна роботодавця та засобів виробництва, а позивачу було надано для ознайомлення список вакантних посад станом на 03 серпня 2022 року лише ВП «ЗАЕС» та не було запропоновано посади у інших відокремлених структурних підрозділах ДП «НАЕК «Енергоатом». 
10.             Визначивши, що період вимушеного прогулу з 16 серпня 2022 року 
по 27 липня 2023 року складає 248 робочих днів, відповідно до довідки № 982 від 30 серпня 2022 року середньоденна заробітна плата позивача складає 1885,79 грн, суди дійшли висновку, що розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 467 675,92 грн.
11.             Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя 
від 21 серпня 2023 року стягнено з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь 
ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.
12.             Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 
20 000,00 грн, суд першої інстанції виходив із складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, конкретних обставин справи, а також оцінки доданих представником позивача доказів на підтвердження понесених позивачем витрат, фінансового стану відповідача, дійшовши висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, і вони неспівмірні з виконаною роботою.
13.             Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2023 року щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінено. Стягнено із ДП «НАЕК «Енергоатом»» на користь ОСОБА_1 45 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
14.             Дослідивши матеріали справи та зміст поданих заявником документів, заперечення представника відповідача ОСОБА_2 на заяву про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції вірно встановив співмірність наданих адвокатом Вишняковою І. О. обсягу правової допомоги з їх вартістю (20 000,00 грн), враховуючи фактичний вид правової допомоги (складання та подання позовної заяви, збирання доказів, відповідної практики по даній категорії справи, обставини справи, складність, написання та подання відповідних клопотань, написання відповіді на відзив, участь у судових засіданнях в суді першої інстанції), складність справи, затрачений час на надання таких послуг, а тому фактичні витрати ОСОБА_1 на надання допомоги його представником адвокатом Вишняковою І. О. відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру.
15.             Проте вважав, що суд першої інстанції не врахував такого виду витрат на правничу допомогу як гонорар успіху, за який позивач у зв`язку з позитивним для нього розгляд справи визначив 25 000,00 грн.
16.             Врахувавши, що позов ОСОБА_1 рішенням Ленінського районного суду 
м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року задоволено в повному обсязі, яке в подальшому постановою Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року залишено без змін, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 25 000,00 грн погодженого між сторонами гонорару успіху як виду наданої правової допомоги адвокатом Вишняковою І. О. позивачу ОСОБА_1 у справі № 334/4387/22.
17.             Також додатковою постановою Запорізького апеляційного суду 
від 25 жовтня 2023 року стягнуто з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3 500,00 грн, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 
18.             У жовтні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ДП «НАЕК «Енергоатом» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року, сформована через систему «Електронний суд».
19.             Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2023 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
20.             У листопаді 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ДП «НАЕК «Енергоатом» на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року, сформована через систему «Електронний суд».
21.             Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2023 рокувідкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ДП «НАЕК «Енергоатом» на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
22.             Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційні скарги
23.             У касаційній скарзі на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року ДП «НАЕК «Енергоатом», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
24.             Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо законності розірвання з працівником трудового договору на підставі пункту 6 частини першої статті 41 КЗпП України через відсутність виробничих, організаційних та технічних умов внаслідок бойових дій, пов`язаних з військовою окупацією Енергодарської міської територіальної громади та відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
25.             Касаційна скарга мотивована тим, що наказ про звільнення позивача містить детальний опис обставин відсутності організаційних та технічних потужностей через бойові дії країни-агресора, а саме: доступ ВП «Запорізька АЕС» до мережі Internet є вкрай нестабільний та критично низької швидкості із його повною відсутністю у значні періоди часу; відсутній мобільний зв`язок; повне періодичне знеструмлення промислового майданчика через обстріли.
26.             Щодо ненадання суду документів, які б підтверджували знищення виробничих та організаційних умов для забезпечення роботою позивача, то відповідач зазначав, що підставою звільнення позивача слугувала неможливість забезпечення працівника умовами роботи внаслідок відсутності саме організаційних та технічних потужностей через бойові дії російської федерації, а не внаслідок їх знищення.
27.             Крім того, суди не врахували, що саме ВП «Запорізька АЕС» є уповноваженим власником підприємства органом у трудових правовідносинах з працівниками ВП «Запорізька АЕС». Крім того, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.
28.             Також зазначає, що суд не встановлював наявність чи відсутність вакантних посад станом на дату прийняття спірного наказу, а також не врахував, що позивача неможливо було перевести без його згоди на іншу роботу, оскільки він написав заяву про переведення на невакантну посаду, яку до прийняття наказу про звільнення не відкликав, тому у відповідача не було можливості перевести його з метою уникнення звільнення.
29.             Суд апеляційної інстанції також залишив без уваги питання щодо стягнення з відповідача на користь держави 6661,56 грн судового збору, під час вирішення якого було застосовано норму ЦПК України про розподіл судових витрат, яка втратила чинність.
30.             У касаційній скарзі на постанову Запорізького апеляційного суду 
від 25 жовтня 2023 року ДП «НАЕК «Енергоатом», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, просить скасувати судове рішення, а додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2023 року залишити в силі.
31.             Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі 
№ 922/1964/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
32.             Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат; суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власності ініціативи може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу; при визначенні суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають враховувати положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
33.             Апеляційний суд, змінюючи додаткове рішення суду першої інстанції, не врахував критерії визначення розміру таких витрат, встановлені частиною четвертою статті 137 ЦПК України та доводи відповідача про те, що заявлені витрати не відповідають критерію розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору у цій справі.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
34.                   У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Вишнякова І. О. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, посилаючись на те, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи касаційних скарг висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
35.                    ОСОБА_1 обіймав посаду начальника аналітично-правового відділу юридичного управління (ЮУ) відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом».
36.                   Наказом №482-к від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 був поновлений 
з 22 квітня 2020 року на посаді начальника аналітично-правового відділу юридичного управління ВП «Запорізька АЕС», оскільки рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 14 лютого 2022 року по справі № 316/1563/20 визнано незаконним наказ ВП ЗАЕС № 125-з від 21 квітня 2020 року «Про звільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату ОСОБА_1 ». Зазначений наказ був анульований.
37.                   22 квітня 2022 року ОСОБА_1 було попереджено, що після спливу двомісячного строку з дати одержання попередження трудовий договір з ним буде розірвано згідно з пунктом першим статті 40 КЗпП та складено акт пропозиції варіантів працевлаштування, в якому зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язаний повідомити адміністрацію станції про прийняте рішення до 10 травня 2022 року і надано перелік вакантних посад державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» та його відокремлених підрозділів станом на 22 квітня 2022 року.
38.                   10 травня 2022 року складено акт про відмову начальника відділу аналітично-правового відділу юридичного управління Момота В. В. від письмового повідомлення адміністрації ВП ЗАЕС про прийняте рішення щодо запропонованих варіантів працевлаштування від 10 травня 2022 року. Листом від 17 травня 
2022 року №03-48/7323 акт був направлений ОСОБА_1 для ознайомлення.
39.                   Листами від 19 травня 2022 року та від 24 травня 2022 року у відповідь на листи відповідача від 17 травня 2022 року №03-48/7323 та від 23 травня 2022 року №03-48/7563 ОСОБА_1 повідомив, що КЗпП України не передбачає обмеження працівника будь-яким строком у розгляді та наданні згоди на переведення в межах 2-х місячного строку та зазначив, що жодним чином не відмовлявся від раніше запропонованих пропозицій, а через перебування згідно з графіком у щорічній відпустці з 25 квітня по 18 травня 2022 року не мав об`єктивної можливості надати відповідь, у тому числі через ситуацію, пов`язану з окупацією міста, та просив надати актуальний перелік вакансій ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на дату запиту.
40.                   09 червня 2022 року ОСОБА_1 було ознайомлено з актом пропозицій варіантів працевлаштування та надано перелік вакансій ВП «Запорізька АЕС», які утворилися в результаті кадрового руху за період з 11 травня по 09 червня 
2022 року на 2 аркушах.
41.                   13 червня 2022 року ОСОБА_1 надав заяву про переведення його на посаду начальника відділу зв`язків з органами влади Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом».
42.                   19 липня 2022 року Дирекція ДП «НАЕК «Енергоатом» надіслала лист 
№ 01-9175/07-вих до ВП ЗАЕС з висновком директора зі стратегічних комунікацій Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» Олександра Курдіновича щодо невідповідності начальника аналітично-правового відділу ЮУ ВП ЗАЕС Момота В. В. встановленим кваліфікаційним вимогам та кваліфікаційним критеріям до вакантної посади начальника відділу зв`язків з органами влади департаменту зв`язків з органами влади та громадськістю дирекції зі стратегічних комунікацій.
43.                   03 серпня 2022 року начальник аналітично-правового відділу ЮУ 
ОСОБА_1 був попереджений під підпис про те, що його подальше працевлаштування унеможливлене через окупацію майданчика ВП ЗАЕС військами російської федерації, попереджено про звільнення за пунктом 6 частини першої статті 41 КЗпП України та складено акт пропозицій варіантів працевлаштування від 03 серпня 2022 року з переліком вакансій на ВП «Запорізька АЕС», які утворилися в результаті кадрового руху за період 10 червня до 03 серпня 2022 року.
44.                   04 серпня 2022 року ОСОБА_1 надав до управління кадрів заяву на переведення його на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаєнс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом».
45.                   02 вересня 2023 року ДП «НАЕК «Енергоатом» повідомив ОСОБА_1 , що зазначена посада не є вакантною, тому його заява не може бути задоволена.
46.                   Наказом ВП ЗАЕС, підписаним президентом ДП «НАЕК «Енергоатом», 
від 15 серпня 2022 року № 321-кз начальника аналітично-правового відділу юридичного управління ОСОБА_1 звільнено 16 серпня 2022 року за пунктом 6 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку із неможливістю забезпечити працівника роботою через відсутність виробничих, організаційних та технічних умов внаслідок бойових дій.
47.                   В наказі зазначено, що подальше проведення роботи з переведення вивільняємого працівника ОСОБА_1 , начальника аналітично - правового відділу юридичного управління на вакантні посади у ВП та Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» в даний час неможливе, так як:
- Енергодарська міська територіальна громада Запорізької області, перебуває у тимчасовій окупації. Зазначене підтверджується «Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року», який затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25 квітня 2022 року, із подальшими змінами і доповненнями. Направлення ОСОБА_1 у відрядження для проведення співбесіди на виконанню вимог пункту 3.3 «Положення про порядок комплектування персоналом ДП «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.694-19 створює реальну загрозу його життю;
- відсутні технічні можливості для проведення відеоконференцзв`язку;
- у ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом», який розташований в місті Енергодар, оголошений простій;
- відсутні вакансії на майданчику ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом», який розташований в місті Енергодар;
- відсутня можливість переведення вивільняємого працівника ОСОБА_1 на вакантну посаду у ВП ЗАЕС, працевлаштування на яку потребує допуску до особливих робіт (пункт 3.5.6 Положення про організацію роботи з персоналом державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.005-17), оскільки проведення спеціальної перевірки для отримання допуску для виконання особливих робіт не здійснюється.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
48.             Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;  4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
49.             Касаційна скарга на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року підлягає залишенню без задоволення, а касаційна скарга на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
50.             Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
51.             Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
52.             Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
53.             Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
54.             Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
55.             Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
56.             Зазначеним вимогам закону рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року відповідає, а постанова Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року не відповідає.
57.             Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. 
58.             Відповідно до статті 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
59.             Статтею 40 Кодексу законів про працю України визначено підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця.
60.             Додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників за певних умов визначено статтею 41 Кодексу законів про працю України.
61.             Крім підстав, передбачених статтею 41 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадках, зокрема неможливості забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій (пункт 6).
62.             Розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 4 і 6 частини першої цієї статті, проводиться, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу (частина 4 статті 41 Кодексу законів про працю України).
63.             Частиною сьомою статті 49-2 Кодексу законів про працю України визначено, що вивільнення працівників відповідно до пункту 6 частини першої статті 41 цього Кодексу здійснюється в такому порядку:
- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 10 календарних днів;
- не пізніше ніж за 10 календарних днів до запланованого вивільнення працівників первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини вивільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. У разі якщо вивільнення працівників є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», роботодавець за 10 календарних днів до проведення звільнення повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників, а також протягом п`яти календарних днів проводить консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
64.             Враховуючи зміст вказаних вище норм, послідовне та логічне їх тлумачення дають підстави стверджувати, що обов`язковою умовою для звільнення за цією підставою (пункт 6 частини першої статті 41 КЗпП) має бути об`єктивна неможливість забезпечувати працівника роботою, визначеною трудовим договором та трудовою функцією, яка безпосередньо пов`язана з повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій.
65.             Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 
від 27 вересня 2023 рокуу справі  № 523/11673/22 (провадження № 61-5654св23), що спростовує доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
66.             Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16 серпня 2022 року ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом», код ЄДРПОУ 19355964, розташований за адресою Україна, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, не перебуває в процесі припинення.
67.             Водночас апеляційним судом було враховано пояснення представника відповідача про те, що працівники ВП «Запорізька атомна електрична станція» не були звільнені з даного підрозділу, частина із них залишилась працювати у даному підрозділі, частина переведена у інші відокремлені підрозділи ДП «НАЕК «Енергоатом», та за пунктом 6 частини першої статті 41 КЗпП України ніхто звільнений не був, окрім ОСОБА_1 , що суперечить доводам відповідача.
68.             Підприємством вважається юридична особа ДП «НАЕК «Енергоатом» та всі його відокремлені підрозділи, а не лише ВП ЗАЕС, яке розташоване у місті Енергодар Василівського району Запорізької області та перебуває в окупації, тому роботодавцем позивача є саме ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна стація» як юридична особа, яка знаходиться за адресою: вул. Назарівська, 3, м. Київ, проте позивачу надано для ознайомлення список вакансій станом на 03 серпня 2022 року тільки у ВП «ЗАЕС», в подальшому на час звільнення інші посади не пропонувались та не було запропоновано посади у інших відокремлених структурних підрозділах ДП «НАЕК «Енергоатом».
69.             Одночасно з матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово самостійно звертався до адміністрації як ВП ЗАЕС, так і до адміністрації юридичної особи ДП «НАЕК «Енергоатом» про переведення його на іншу роботу, що підтверджується листами від 19 травня, від 10 червня, від 23 червня, 04 серпня 2022 року.
70.             Зважаючи на вищевикладене у сукупності Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідач не запропонував 
ОСОБА_1 всі вакантні посади на підприємстві та не виконав всіх можливих дій на забезпечення позивача роботою, у зв`язку із чим порушив встановлений законодавством порядок звільнення позивача за пунктом 6 частини першої статті 41 КЗпП України, оскільки саме на відповідача покладений тягар доказування правомірності звільнення позивача з огляду на норми трудового законодавства.
71.             Отже звільнення позивача відбулось з порушенням трудового законодавства, тому наказ про звільнення підлягає визнанню незаконним, а позивач підлягає поновленню на роботі.
72.             Таким чином доводи касаційної скарги про те, що позивача неможливо було перевести без його згоди на іншу роботу, оскільки він написав заяву про переведення на невакантну посаду, яку до прийняття наказу про звільнення не відкликав, тому у відповідача не було можливості перевести його з метою уникнення звільнення, є необґрунтованими та не звільняють відповідача від виконання норми трудового законодавства.
73.             Враховуючи, що у разі поновлення працівника на посаді, яка скорочена, поновлення здійснюється шляхом введення цієї посади до чинного штатного розпису (або призначення працівника на рівнозначну посаду), а матеріали справи не містять доказів того, що посада, яку займав позивач на підприємстві, була скорочена, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про поновлення позивача на посаді начальника аналітично-правового відділу юридичного управління ВП «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 467 675,92 грн, який відповідачем не спростований.
74.             Іншідоводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
75.             Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження 
№ 14-446цс18).
76.             Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав.
77.             Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя 
від 27 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Щодо постанови Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року
78.             01 серпня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката 
Вишнякової І. О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 334/4387/22 про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» на його користь витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі фактично понесених 25 000,00 грн та 25 000,00 грн гонорару успіху.
79.             09 серпня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 подала заперечення, в яких просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн, оскільки гонорар адвоката на підставі пункту 2.2.1 додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 13 червня 2022 року в розмірі 25 000,00 грн, з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, виходить за розумні межі визначення розміру гонорару, такі витрати не мають характеру необхідних і вони неспівмірні з виконаною роботою.
80.             Судами установлено, що представником ОСОБА_1 у справі 
№ 334/4387/22 була адвокат Вишнякова І. О., яка діяла на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001095, виданого                  29 вересня 2015 року за № 12 адвокату Вишняковій І. О. та договору про надання правової допомоги від 13 червня 2022 року № б/н.
81.             Адвокат Вишнякова І. О. надала ОСОБА_1 юридичні послуги також на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1100060 від 24 вересня 2022 року, виданого на підставі вищезазначеного договору.
82.             Сторони договору погодили, що вартість надання передбачених договором про надання правничої допомоги послуг (комплексу послуг та робіт) (пункт 1.2) визначається в додатках до цього договору (пункти 3.1, 4.1) та актах здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги, виходячи зі складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану замовника та інших істотних обставин.
83.             Відповідно до додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 13 червня 2022 року замовлення № 1 на надання юридичних послуг від 13 червня 2022 року, відповідно до якого за даним замовленням адвокат надає клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо представництва інтересів останнього в Ленінському районному суді м. Запоріжжя за позовом про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ознайомлення з матеріалами справи, що надані клієнтом; збір доказів по справі; складання заяв по суті спору; складання заяв/клопотань з процесуальних питань; представництво інтересів у судових засіданнях; надання усних консультацій/роз`яснень з правових питань) (пункт 1 замовлення), вартість замовлення складає 50 000,00 грн (пункт 2 замовлення), яка визначена з урахуванням складності справи та часу, що має витратити адвокат для виконання замовлення, а також обсягом послуг, що буде надано для надання правової допомоги (пункт 2.1 замовлення), за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами (пункт 3 замовлення).
84.             Пунктом 2.2 замовлення попередню вартість робіт (послуг) розраховано, виходячи з трьох судових засідань в Ленінському районному суді м. Запоріжжя (підготовче провадження та розгляд справи по суті) та дванадцяти годин роботи адвоката із ознайомлення з наданими клієнтом питань та з інших питань, пов`язаних із розглядом справи, збору доказів по справі, ознайомлення з матеріалами справи та документами, переданими клієнтом, збору доказів по справі, ознайомлення з матеріалами справи та документами, переданими клієнтом, надання усних консультацій та роз`яснень, які стосуються предмету спору.
85.             Пунктом 2.2.1 замовлення передбачено, що до вартості робіт також включено 25 000,00 грн гонорар за успішний для клієнта результат розгляду справи.
86.             31 липня 2023 року ОСОБА_1 та адвокат Вишнякова І. О. підписали акт 
№ 1 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) до договору про надання правничої допомоги від 13 червня 2023 року, згідно із яким вартість наданої адвокатом клієнту професійної правничої допомоги у супроводженні справи 
№ 334/4387/22 (Ленінський районний суд м. Запоріжжя) станом на дату підписання сторонами цього акту складає 25 000,00 грн, з них: 29 вересня 
2022 року - ознайомлення з матеріалами справи, надані клієнтом (1 год.); 
30 вересня 2022 року - складання та подання до суду позовної заяви про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з клопотанням про витребування доказів (5 год.); 
21 листопада 2022 року - складання та подання (направлення відповідачу та до суду) відповіді на відзив відповідача (3 год.); 30 листопада 2022 року - складання та подання (направлення відповідачу та до суду) клопотання про витребування доказів (1 год); 30 листопада 2022 року - представництво інтересів у судовому засіданні; 10 січня 2023 року - представництво інтересів у судовому засіданні; 
18 січня 2023 року - складання та подання адвокатського запиту до відповідача (збір доказів по справі 0,5 год.); 06 лютого 2023 року - складання та подання (направлення відповідачу та до суду) клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (0,5 год.); 06 лютого 2023 року - представництво інтересів у судовому засіданні; 19 квітня 2023 року - складання та подання (направлення відповідачі та до суду) додаткових пояснень (0,5 год.); 22 червня 2022 року та 
22 липня 2023 року - представництво інтересів у судовому засіданні; 31 липня 2023 року - складання та подання (направлення відповідачу та до суду) заяви про ухвалення додаткового рішення (0,5 год.). В разі задоволення даного позову клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі 25 000,00 грн за успішний результат розгляду справи. Загальна вартість робіт (послуг) складає 50 000,00 грн.
87.             Відповідно до вказаного акту № 1 сторони одна до одної претензій не мають.
88.             Станом на 31 липня 2023 року адвокатом Вишняковою І. О. отримано грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн, сплачені ОСОБА_1 за надану правничу (правову) допомогу відповідно до договору про надання правничої допомоги 
від 13 червня 2023 року, додатку № 1 до договору та акту № 1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).
89.             Змінюючи додаткове рішення суду першої інстанції щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд погодився з його висновком проспівмірність наданих адвокатом Вишняковою І. О. обсягу правової допомоги з їх вартістю у розмірі 20 000,00 грн, проте, враховуючи ціну позову, пропорційність предмету спору, погодження розмірів гонорару, зокрема гонорару успіху 
(25 000,00 грн), задоволення позову у повному обсязі, а також складність справи та виконані роботи, дійшов висновку, що відповідно до вимог статті 141 ЦПК України гонорар успіху підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
90.             Верховний Суд не погоджується з таким висновком апеляційного суду, виходячи з наступного.
91.             Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху».
92.             При цьому при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
93.             Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
94.             У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.
95.             Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
96.             Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
97.             Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.
98.             Суд першої інстанції, ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених ним витрат, врахувавши обставини справи, фінансовий стан відповідача, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру і вони неспівмірні з виконаною роботою, у зв`язку з чим підлягає частковому задоволенню у розмірі 20 000,00 грн.
99.             З урахуванням викладеного вище у сукупності, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції помилково змінено додаткове рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга ДП «НАЕК «Енергоатом» на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 
2023 року підлягає задоволенню, постанова Запорізького апеляційного суду 
від 25 жовтня 2023 року підлягає скасуванню, із залишенням в силі додаткового рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2023 року.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 413, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
1.                 Касаційну скаргу державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року залишити без задоволення.
 
2.                 Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року залишити без змін.
 
3.                 Касаційну скаргу державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року задовольнити.
 
4.                 Постанову Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року скасувати, а додаткове рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя 
від 21 серпня 2023 рокузалишити в силі.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович