ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 р. 	Справа № 480/749/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 06.07.23  по справі № 480/749/23
за позовом     ОСОБА_1  
до    Головного управління Держгеокадастру у Сумській області     третя особа      ОСОБА_2 
про скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, третя особа: ОСОБА_2 , в якій просила скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0691 га, з кадастровим номером 5910136600:07:002:0002, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасовано право власності позивача на земельну ділянку, разом з тим, вказаним судовим рішенням не вирішено питання щодо скасування державної реєстрації на земельну ділянку. На звернення позивача до органу Держгеокадастру, останнім отримано відмову в скасуванні державної реєстрації земельної ділянки, оскільки резолютивна частина судового рішення не містить такого зобов`язання для відповідача по справі. Не погоджуючись з позицією органу Держгеокадастру, позивач звернулася до суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про скасування державної реєстрації – відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що дані, зазначені в Державному земельному кадастрі взагалі не відповідають дійсності, оскільки будинок АДРЕСА_1 , станом на 25.08,2022р„ належить на праві власності 67/1 ООч. - ОСОБА_2 (з 21.12.2018р. на підставі договору купівлі-продажу), 33/100ч. - ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 25.08.2022р. № 308155574.
Відтак, виникли обставини за яких існує державна реєстрація земельної ділянки, кадастровий номер 5910136600:07:002:0002, у якій вже змінені користувачі, а правовстановлюючі документи взагалі відсутні, оскільки скасовані рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.02.2014р. по цивільній справі № 592/11931/13-ц., яким вирішено питання про припинення речових прав на цю земельну ділянку, що не відповідає реєстраційним принципам та підставам встановленим законодавцем для державної реєстрації такої земельної ділянки.
При таких обставинах, державну реєстрацію земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5910136600:07:002:0002, потрібно скасувати в судовому порядку, оскільки провести такі дії самостійно позивачу по справі не виявляється за можливе.
На переконання позивача, належним способом захисту є скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:07:002:0002В, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , в порядку ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», а саме: державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.
Тобто, підставою перенесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку є факт реєстрації такої земельної ділянки до набрання чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр», тобто до 01 січня 2013 року, у Державному реєстрі земель. Відомості про земельну ділянку площею 0,0691 та з кадастровим номером 5910136600:07:002:0002 в автоматичному режимі до Національної кадастрової системи. Земельна ділянка з кадастровим номером 5910136600:07:002:0002 зареєстрована на підставі Технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 27.09.2013.
Представник відповідача вважає, що протиправності в діях Головного управління та державного кадастрового реєстратора на предмет відповідності їх вищезазначеним нормативним актам не вбачається. Завантаження інформації до Національної кадастрової системи не можна поставити в вину окремому реєстратору, а тим більше Головного управління. Головне управління не є належним відповідачем у цій справі.
На переконання представника відповідача, апеляційна скарга є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 у справі № 480/749/23 законним та обґрунтованим, таким що, ухвалене при повному з`ясуванні обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.02.2014 у справі № 592/11931/13-ц визнано незаконним та скасований п. 29 додатку 2 до рішення Сумської міської ради від 23.12.2009р. № 3342-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам» та визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, серії ЯИ № 258867 від 21 червня 2010р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, договорів оренди землі за № 011063801328 та скасовано запис його реєстрації.
На виконання рішення суду, Реєстраційна служба Сумського міського управіння юстиції Сумської області внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо припинення права власності на земельну ділянку за кадастровим № 5910136600:07:002:0002.
Позивачка отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому зазначено, що право власності на вищезазначену ділянку припинено шляхом закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12).
У вересні 2022 року ОСОБА_1 отримала витяг з Державного земельного кадастру, в якому зазначено, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5910136600:07:002:0002 знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 15-17).
На скаргу представника позивача Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, повідомило, що скасувати державну реєстрацію земельної ділянки буде можливо лише за наявності рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером 5910136600:07:002:0002.
Враховуючи відмову відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор не може нести відподальність за взаємообмін даних між Державним реєстром речових прав та Державним земельним кадастром, оскільки завантаження інформації до Національної кадастрової системи відбувається автоматично відповідно до внесення відомостей про права власності на землю.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Система органів Державного земельного кадастру регламентована статтею 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр», за правилами частин першої - третьої якої ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує-' державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає, за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі.
За приписами статті 7 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать, окрім іншого: ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні.
Згідно із ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності); замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву); замовника документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки державної, комунальної власності, у випадках, коли розроблення такої документації відбувається без дозволу органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування; власника земельної частки (паю) або його спадкоємця (у разі формування земельної ділянки в порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв); особи, визначені частиною першою статті 118 Земельного кодексу України, у тому числі власника нерухомого майна (будівлі, споруди), розташованої на земельній ділянці, що надається (передається) із земель державної чи комунальної власності, або його спадкоємця.
Для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа.
У разі якщо відповідно до закону поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюються за погодженням з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, фізичними чи юридичними особами, до заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, сформованої в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, також додаються документи, що належним чином підтверджують таку згоду.
Заява з доданими документами надсилається заявником засобами телекомунікаційного зв`язку.
Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.
Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
Зміна найменування акціонерного товариства у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у державній реєстрації земельної ділянки.
Відмова в державній реєстрації земельної ділянки з підстав, не передбачених цією частиною, заборонена.
Державний кадастровий реєстратор зазначає вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації земельної ділянки.
У разі повторного подання заяви про державну реєстрацію земельної ділянки не допускається відмова у здійсненні державної реєстрації з підстав, не зазначених у раніше наданій відмові (крім неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови, або якщо підстави для відмови у державній реєстрації виникли після попередньої відмови).
У разі надання відмови з підстави, визначеної абзацом другим частини шостої цієї статті, заявнику повідомляється найменування та адреса органу, до повноважень якого належить здійснення державної реєстрації земельної ділянки.
На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.
При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.
Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзацах третьому і четвертому частини десятої, державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.
Згідно статті 18 ЗУ «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно» ідентифікатором реєстрації, припинення, переходу чи скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав та їх речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень є кадастровий номер земельної ділянки.
З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що на земельну ділянку з кадастровим номером 5910136600:07:002:0002, згідно наявних даних в Державному земельному кадастрі, зареєстровані права спільної часткової власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 8 статті 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють, свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).
Державний кадастровий реєстратор в своїй роботі також керується Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру» (далі - Порядок № 1051) в частині щодо державної реєстрації земельної ділянки.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1051 до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.
Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державною земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.
Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.
Під втручанням у діяльність Державною кадастрового реєстратора розуміється прямо не передбачена законодавством дія будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань, яка стосується здійснення Державним кадастровим реєстратором повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.
Аналогічна позиція викладена і у статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон), якою визначено, що Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.
Згідно частини четвертої статті 9 Закону Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них. забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.
Частиною п`ятою статті 9 Закону визначено, що Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора та власну печатку.
Відповідно до частини сьомої статті 9 Закону, втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.
Державний кадастровий реєстратор керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, наказами Головного управління, дорученнями начальника Головного управління. Положенням про відповідний відділ Головного управління та затвердженою у встановленому законодавством порядку посадовою інструкцією.
Але при опрацюванні наданих документів та їх розгляді самостійно приймає рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру або про відмову у здійсненні з аких дій.
Отже, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області як територіальний орган центрального органу виконавчої влади хоч і має у своєму складі працівників - державних кадастрових реєстраторів, але не може втручатися у виконання їхніх посадових обов`язків та вплинути на діяльність кадастрового реєстратора.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що Головне управління не є належним відповідачем у справі, оскільки не має повноважень вносити будь-які зміни до Державного земельного кадастру, навіть на підставі рішення суду, які повинні здійснюватись державними кадастровими реєстраторами, та які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр», вказаним Порядком та у відповідності до зазначених норм законодавства.
Крім того, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0691 га, з кадастровим номером 5910136600:07:002:0002 неможливо у зв`язку із зареєстрованими правами сумісної часткової власності на зазначену ділянку.
Колегія суддів зазначає, що з 01 січня 2013 року набув чинність окрім Закону України «Про державний земельний кадастр» - Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 згідно з якими повноваження територіальних органів
Держземагентства з 1 січня 2013 року припинились у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). права забудови земельної ділянки (суперфіції).
Відповідно до статтей 125 та 126 Кодексу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оретщи земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових нрав на нерухоме майно та їх обтяжень», систему органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).
Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ.
Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення. Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових нрав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади. їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
З матеріалів справи встановлено, що наявне право спільної часткової власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5910136600:07:002:0002 зареєстровано за ОСОБА_3 (частка 67/100) та ОСОБА_1 (частка 33/100) на підставі рішення Сумської міської ради від 23.12.2009 № 3342-МР та Державного акту від 21.06.2010 ЯИ 258867.
Отже, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 5910136600:07:002:0002, згідно якого земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5910136600:07:002:0002 перебуває на праві власності за ОСОБА_1 , сформований за допомогою програмного збереження Національної кадастрової системи є актуальним, та містить інформацію про речове право щодо даної земельної ділянки отриману в порядку взаємодії з Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.02.2014 у справі № 592/11931/13-ц визнано незаконним та скасований п. 29 додатку 2 до рішення Сумської міської ради від 23.12.2009р. № 3342-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам» та визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, серії ЯИ № 258867 від 21 червня 2010р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, договорів оренди землі за № 011063801328 та скасовано запис його реєстрації.
Разом з тим, наведене вище рішення суду дійсно не містить приписів щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 5910136600:07:002:0002, а містить приписи лише щодо визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, серії ЯИ 258867 від 21.06.2010 року та скасування його реєстрації.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр», поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Відповідно до пунктів 60, 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051 передбачено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Отже, колегія суддів, погоджується з доводами відповідача, що при опрацюванні наданих документів та їх розгляді державний реєстатор самостійно приймає рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру або про відмову у здійсненні таких дій.
Також слід зазначити, що державний реєстратор не може нести відподальність за взаємообмін даних між Державним реєстром речових прав та Державним земельним кадастром, оскільки завантаження інформації до Національної кадастрової системи відбувається автоматично відповідно до внесення відомостей про права власності на землю.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність протиправності в діях Головного управління Держгеокодастру у Сумській області та відмовляє позивачці в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 року по справі № 480/749/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 по справі № 480/749/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва