Ухвала
 
22 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 466/5298/19
провадження № 61-5973 ск 24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ситнік О. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 20 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гірник Ігор Андрійович про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гірник Ігор Андрійович про визнання недійсним відкликання відмови від прийняття спадщини,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.       У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому після зміни підстав заявленого позову від 03 квітня 2020 року, просила: визнати недійсною її заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчену 05 березня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником І. А., зареєстровану в реєстрі за №191, та включити її в коло спадкоємців за законом; визначити їй додатковий строк у 3 місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
2.       Відповідачка ОСОБА_4 , яка також є законним представником відповідача ОСОБА_2 , звернулася до суду в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який прийнятий до спільного розгляду з первісним, в якому просила визнати недійсним відкликання ОСОБА_1 її відмови від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 . 
 
3.       Галицький районний суд міста Львова рішенням від 20 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив, зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнив. Визнав недійсним відкликання ОСОБА_1 її відмови від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 . Вирішив питання розподілу судових витрат.
 
4.       Львівський апеляційний суд постановою від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Галицького районного суду міста Львова від 20 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишив без змін.
 
5.       У квітні 2024 року до Верховного Судунадійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 20 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, у якій скаржниця просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовної вимоги первісного позову ОСОБА_1 про визнання недійсною заяви позивача ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчену 05 березня 2019 року приватним нотаріусом Лівівського міського нотаріального округу Гірником І. А., зареєстровану в реєстрі № 191 скасувати повністю і ухвалити в тій частині нове рішення, яким задовольнити позов. Як на підставу касаційного оскарження заявниця посилається на пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
6.       Обґрунтовуючи касаційну скаргу заявниця вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій зроблений хибний висновок, що доводи   ОСОБА_1 про недійсність правочину внаслідок похилого віку та поганого стану здоров`я після смерті сина в даному випадку правового значення не мають. Суди не надали належної правової оцінки тяжким обставинам, які спонукали ОСОБА_1 підписати вкрай невигідну заяву про відмову від спадщини на користь онука. 
 
7.     Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції у судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2766цс16. 
 
8.     Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.
 
9.       Відповідно до частин першої та другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
10.   Також частиною третьою цієї ж статті передбачено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність.
 
11.   Суди першої та апеляційної інстанцій, зокрема, встановили, що 20 грудня 2018 року в місті москва на російській федерації помер ОСОБА_7 22 грудня 2018 року нотаріусом московської міської нотаріальної палати Черніговим І. О. та 11 січня 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Урумовою Ж. М. заведено спадкові справи після смерті ОСОБА_7 . Заповіту ОСОБА_7 на випадок своєї смерті не складав, а спадкоємцями першої черги за законом є його матір - ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом), дружина - ОСОБА_4 (позивач за зустрічним позовом) та діти: ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
 
12.   11 січня 2019 року дружина спадкодавця ОСОБА_4 та 23 травня 2019 року його неповнолітній син - ОСОБА_2 , звернулися до приватного нотаріуса ЛMHO Урумової Ж. М. із заявами про прийняття спадщини.
 
13.   12 лютого 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. посвідчено заяву матері спадкодавця ОСОБА_1 , адресовану усім компетентним органам, в якій вона зазначає, що їй відомо, що вона є спадкоємцем за законом першої черги, усвідомлює значення своїх дій і має можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, та вона відмовляється від прийняття спадщини за законом після смерті її сина ОСОБА_7 на користь його сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нотаріусом їй роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Також їй роз`яснено зміст статей 225, 229-231, 233, 368, 370, 1241,1273-1275 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
 
14.   Крім цього, 14 лютого 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. посвідчено заяву матері спадкодавця ОСОБА_1 , адресовану нотаріусам московської міської нотаріальної палати міста москва, в якій вона зазначає, що діючи добровільно, відмовляється від спадщини за законом, після смерті її сина ОСОБА_7 на користь померлого сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нотаріусом їй роз`яснено та зрозуміло зміст відповідних статей щодо спадкування ЦК російської федерації. Також їй роз`яснено, що відмова від спадщини не може бути змінена або взята назад, не допускається відмова від спадщини із застереженням або під умовою, не допускається відмова від частини спадщини.
 
15.   Також 05 березня 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. посвідчено заяву матері спадкодавця ОСОБА_1 , адресовану усім компетентним органам, в якій вона зазначає, що їй відомо, що вона є спадкоємцем за законом першої черги, усвідомлює значення своїх дій і має можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, та вона відмовляється від прийняття спадщини за законом, після смерті її сина ОСОБА_7 на користь сина померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нотаріусом їй роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Також їй роз`яснено зміст статей 225, 229- 231, 233, 368, 370, 1241,1273-1275 ЦК України.
 
16.   Суди першої та апеляційної інстанцій також встановили, що 05 березня 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. посвідчено заяву матері спадкодавця ОСОБА_1 , адресовану нотаріусам московської міської нотаріальної палати міста москва, в якій вона зазначає, що діючи добровільно, відмовляється від спадщини за законом, після смерті її сина ОСОБА_7 на користь сина померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нотаріусом їй роз`яснено та зрозуміло зміст статей 1111, 1112, 1142, 1143, 1144, 1145, 1149, 1150, 1152, 1153, 1157, 1158, 1159 ЦК російської федерації. Також їй роз`яснено та зрозуміло, що відмова від спадщини не може бути змінена або взята назад, не допускається відмова від спадщини з застереженням або під умовою, не допускається відмова від частини спадщини.
 
17.   12 лютого 2019 року та 16 квітня 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. посвідчено довіреності, якими ОСОБА_1 уповноважувала ОСОБА_4 на отримання належних їй грошових коштів. 06 травня 2019 року приватним нотаріусом ЛMHO Антоновою В. І. посвідчено заяву ОСОБА_1 про відміну довіреності. 
 
18.   В подальшому 06 травня 2019 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу ЛМНО Урумовій Ж. М. заяву наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_1 помер мій син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , громадянин росії, що був зареєстрований та постійно проживав в Україні за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина. Мною, ОСОБА_1 , 23.04.2019 року було подано приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Урумовій Ж. заяву за № 21 с/с № 1/2019 про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті мого сина ОСОБА_7 на користь його неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до ч. 6 ст. 1273 ЦК України я цією заявою відкликаю вищевказану заяву. Також цією заявою повідомляю, що спадщину, яка залишилась після смерті мого сина ОСОБА_7, я приймаю.»
 
19.   Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недійсною заяви позивачки за первісним позовом про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті сина, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, суд першої інстанції зазначив, що судом враховано часовий інтервал тривалістю 2 місяці між підписанням позивачем ОСОБА_1 першої заяви про відмову від спадщини і останньою довіреністю, а відтак критично оцінено твердження ОСОБА_1 про те, що вона впродовж двох місяців безперервно знаходилась під впливом обману і тиску з боку ОСОБА_4 і приватного нотаріуса Гірника І. А. Крім того, факт подальшого неодноразового використання позивачем ОСОБА_1 послуг цього ж нотаріуса Гірника І. А., зокрема посвідчення власної довіреності для свого представника адвоката Шпака В. В., підтверджує відсутність у позивача на той момент будь-яких претензій до роботи саме цього нотаріуса. 
 
20.   Суд також зазначив, що матеріалами справи підтверджується відсутність на території України ОСОБА_4 і її сина ОСОБА_2 в момент вчинення правочину 05 березня 2019 року. Ця обставина спростовує твердження позивача ОСОБА_1 про те, що 05 березня 2019 року відповідачка ОСОБА_4 приїздила до неї, відвезла її до нотаріуса та разом з нотаріусом вчиняла на неї тиск і застосувала щодо неї обман.
 
21.   Суди також встановили, що позивачка за первісним позовом - ОСОБА_1 є особою похилого віку - ІНФОРМАЦІЯ_5 , недієздатною чи обмежено дієздатною не визнавалась. 
 
22.   Галицький районний суд міста Львова ухвалою від 09 грудня 2020 року задовольнив клопотання ОСОБА_1 і призначив у справі судово-психіатричну експертизу. Суд призначив саме той вид експертизи та поставив на вирішення експертів дослівно ті запитання, які просила позивачка, а також доручив проведення експертизи тій установі, яку просила позивачка ОСОБА_1 . Проведення експертизи не відбулось оскільки позивачкою ОСОБА_1 не було проведено оплати після отримання рахунку. 
 
23.   Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що проведення експертизи не відбулось саме з вини сторони позивачки, оскільки не було проведено оплати після отримання рахунку.
 
24.   Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
 
25.   Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (згідно з частиною другою статті 1272 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга статті 1274 ЦК України).
 
26.   Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 ЦК України.
 
27.   Відповідно до частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.
 
28.   Для визнання правочину недійсним на підставі частини першої статті 233 ЦК України має бути доведено, що: 1) особа вчиняє цей правочин під впливом тяжкої для неї обставини та 2) умови правочину вкрай невигідні для цієї особи.
 
29.   До тяжких обставин відповідно до частини першої статті 233 ЦК України може бути віднесено тяжку хворобу особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загрозу втратити житло чи загрозу банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. При цьому слід мати на увазі, що тяжка обставина має бути саме для тієї особи, яка вчинила правочин.
 
30.   Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.
 
31.   Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 серпня 2021 року у справі № 910/13092/20.
 
32.   Частинами третьою та четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
33.   Крім того докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини п`ята, шоста та сьома статті 81 ЦПК України).
 
34.   Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
35.   Отже суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, що про здатність ОСОБА_1 усвідомлювати значення своїх дій, а також вчинення правочину без впливу обману чи тяжкої обставини свідчить й той факт, що нотаріусом посвідчено аж чотири заяви останньої про відмову від прийняття спадщини на користь сина померлого, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 , 14 лютого 2019 року та дві заяви 05 березня 2019 року. Також вона 12 лютого 2019 року та 16 квітня 2019 року видавала на ім`я відповідача ОСОБА_4 нотаріально посвідчені довіреності на отримання належних їй грошових коштів, що свідчить про приязні відносини сторін в цей період часу. 
 
36.   Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що заява про відмову від прийняття спадщини була складена нею внаслідок обману, під впливом тяжкої обставини та особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні первісного позову в частині про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини за законом.
 
37. Протилежні аргументи скаржниці зводяться до її незгоди з установленими судами першої та апеляційної інстанції обставинами справи і оцінкою доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
 
38. Твердження скаржниці про неврахування судами висновку Верховного Суду викладеного у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2766цс16 колегія суддів відхиляє, оскільки вважає його нерелевантним до правовідносин у цій справі, оскільки він ухвалений за інших фактичних обставин та сформований при різному правовому регулюванні, і скаржниця не довела у касаційній скарзі подібність правовідносин у справах. 
 
39. Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, Верховний Суд вже викладав у своїх постановах висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.
 
40. В постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження
 
41. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
 
42. Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
43. Виходячи з викладеного, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
1.       Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 20 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гірник Ігор Андрійович про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гірник Ігор Андрійович про визнання недійсним відкликання відмови від прийняття спадщини.
 
2.       Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                       В. В. Пророк

Є. В. Петров

О. М. Ситнік