ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 р. 	Справа № 520/26255/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків,   по справі № 520/26255/23 за позовом                ОСОБА_1 до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить суд  визнати протиправними дії Головного  управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_1 , компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІН- НОМЕР_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії з розрахунку розміру пенсії 71% грошового забезпечення, відновленого з 01.04.2019 згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 по справі №520/14108/23, здійснивши виплату суми компенсації разом з недоплаченою частиною основного розміру пенсії.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_1 , компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІН- НОМЕР_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії з розрахунку розміру пенсії 71% грошового забезпечення, відновленого з 01.04.2019 згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 по справі №520/14108/23, здійснивши виплату суми компенсації разом з недоплаченою частиною основного розміру пенсії.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн.60 коп.
Відповідач не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу, а у даному випадку позивач просить нарахувати компенсацію на ще не нараховані та не виплачені доходи. Посилається на постанови Верховного Суду у справах 404/6317/16-а, 487/6923/16-а, 522/535/17, 420/1410/17.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказав, що рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині та в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з такого.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений з органів внутрішніх справ та отримує пенсію, призначену відповідно Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).  
20.06.2023  позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою, в якій просив відповідача нарахувати та виплатити належну відповідну компенсацію, розраховану відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою КМУ 159 від 21.02.2001 за період визначений рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 по справі №520/2826/21.
Листом від 12.07.2023 №18891-20639/В-02/8-2000/23 відповідач повідомив, що за матеріалами пенсійної справи позивача нараховані пенсійні виплати  здійснюються своєчасно, у відповідності до норм та вимог чинного законодавства.
Позивач не погодившись з відмовою відповідача,  звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.
Статтею 1 Закону України від 19.10.2000 №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050 III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст.2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону №2050 III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Статтею 3 Закону №2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно з положеннями ст.4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до ст.6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159).
Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050 ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з п.3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Відповідно до п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Тобто, компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п.3 Порядку, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.
Частиною 2 ст.55 Закону №2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Із аналізу наведених норм слідує, що компенсація втрати частини доходів нараховується та виплачується на вже нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України.
Основною умовою, передбаченою ст.55 Закону №2262-ХІІ, ст.2 Закону №2050-III для виплати громадянину компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії.
Отже, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію особа набуває в момент отримання доходу.
Враховуючи, що відповідач не здійснював  виплату заборгованості з пенсії на виконання рішення суду, підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого нарахування будуть порушені відсутні, а тому вимога про виплату компенсації втрати частини доходів є передчасною.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 виплату з урахуванням компенсації, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 01.04.2019 року по дату фактичної виплати, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні даної частини позовних вимог.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 11.01.2024 по справі №200/7529/20-а, від 23.03.2023 по справі №520/2020/19, від 24.01.2023 по справі №200/10176/19-а, від 23.12.2020 по справі №807/1525/16, від 04.03.2021 по справі №520/34/17, від 01.04.2021 по справі №120/4555/18-а, від 31.05.2022 по справі №380/2839/20.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п.4 ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Оскільки вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні даної позовної вимоги.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 по справі № 520/26255/23 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко