ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/23727/23	Головуючий у 1-й інстанції   Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/528/24 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
секретаря судового засідання — Панькевич Т.І.,
розглянувши у письмовому провадженні в м.Тернополі цивільну справу №607/23727/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2024 року, постановлену суддею Дзюбичем В.Л., дати складання повного тексту не зазначено, про відмову в ухваленні додаткового рішення у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2024 позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Кредитним договором №6445861244 від 31.01.2022, яка станом на 17.11.2023 становить 131155.87 грн, з яких: 84772.44 грн – заборгованість за тілом кредиту (в тому числі прострочена); 15.31 грн – заборгованість за річними процентами (в тому числі прострочена); 46368.12 грн – заборгованість за щомісячними процентами (в тому числі прострочена). Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір у розмірі 2684 грн.
22.03.2024 відповідачем подано заяву, в якій він просив ухвалити додаткове рішення про звільнення його від сплати судового збору, оскільки він є інвалідом І групи та в силу вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, про що долучив відповідну медичну довідку МСЕК серії 12 ААВ №673252 від 22.07.2022 та копію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 02.09.2022.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.03.2024 в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою задовільнити вимоги щодо його звільнення від сплати судового збору, який було стягнуто з нього рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.02.2024 безпідставно.
Вказує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.02.2024 задоволено позовні вимоги «ТАСКОМБАНК» та стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 131155.87 грн.
Разом з тим, як зазначає апелянт, суд першої інстанції цим же рішенням безпідставно стягнув з нього судовий збір в сумі 2684 грн, оскільки він є особою з інвалідністю І групи, а тому в силу п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.
Вказує, що додаткове рішення — це засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, однак суд першої інстанції в порушення вимог процесуального та матеріального права ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.
Відзиву на апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду не надходило.
Сторони у справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторони.
Заслухавши доповідача, пояснення сторони по справі, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала місцевого суду вказаним вище вимогам закону відповідає.
Так, згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.2 цієї статті, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За приписами ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, (та/або у строки, встановлені судом). Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи №607/23727/23 за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_2 був належним чином проінформований щодо розгляду даної справи, а також подавав відзив на позов банку.
Разом з тим, будь-яких даних про наявність у відповідача ОСОБА_2 інвалідності в матеріалах справи немає, а тому суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по справі, не безпідставно стягнув з ОСОБА_2 судовий збір, сплачений позивачем.
Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд також вірно зазначив, що згідно роз`яснень, наданих у п.20 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України (в ред. 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Таким чином, заявник фактично просить змінити останній абзац мотивувальної частини рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2024, а також резолютивну частину, виключивши з них посилання суду на необхідність стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 2684 грн, що призведе по суті до зміни основного судового рішення, яке в апеляційному порядку не оскаржувалось.
Таким чином, враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року.

Головуючий 
Судді